SETT INN KORTET FOR Å BEGYNNE
Det er bra.
FOR Å OPPNÅ
POTENSIALET DITT
MÅ DU OPPDAGE
HVEM DU ER
Det er meg.
Det er...
Hallo, din kjekke lille rakker. Hva driver du med?
"Whistler."
Jeg visste det, for faen.
Jøss. Ok.
Husker den følelsen.
Hva?
FORTSETTE?
Hvordan? Hvordan gjør man det?
MORPHO OPPDAG LIVSPOTENSIALET DITT
Hva skjedde?
Du må se det selv.
- Hvordan skjønte dere det? - Vi bare prøvde alt.
Jeg trodde vi trengte en juksekode, som denne vel var.
- Men hvordan skjønte du thereminen? - Det tok oss en stund.
Har du spilt den før?
- Jeg tror ikke det. - Du tror ikke det?
Jeg vet ikke. Jacob hjalp meg, så ikke fortell alle at jeg låste opp MORPHO-en.
Folk tror at jeg vet alt om maskinen.
- Jeg trenger ikke flere spørsmål. - Ok. Vi kan jo si at jeg fant ut av det.
- Eller jeg, siden jeg var involvert. - Jeg kan spille thereminen,
så det er mer troverdig om det er meg. Vent litt.
Jeg spilte den. Cass sa at hun spilte den før hun ga den til meg.
Hana kan visst spille den. Og hva er den ene tingen vi tre har til felles?
- Dere har blå prikker? - Ingenting.
Vi har blå prikker.
- Jacob, du må spille thereminen. - Vet ikke om jeg har lyst på blå prikker.
Kom igjen, Jacob. Jeg kan skjære dem av selv.
- Vil du løse det jævla mysteriet? - Den funker ikke.
- Du spilte den nettopp. - Den funker ikke.
- Er den koblet til? - Den trenger ikke det.
Hva gjorde du med den?
- Hei. - Hva foregår?
- Gjorde du det? - Var det en liten deg der?
- Noen andre burde prøve den. - Jeg har ikke et kort. Så...
- Jeg bærer ikke rundt på kortet mitt. - Ikke jeg heller. Det var i morgenkåpen.
- Vasker du ikke morgenkåpen? - Ingen gjør det.
Alle vasker morgenkåpen.
Dusty. Jeg må snakke med deg.
- Hvordan vet den hvordan vi ser ut? - Vet ikke.
Du sto vel ikke på ski?
Nei.
Nei, min var litt mørkere enn din.
Jeg er på Deerfest, ok? Og det ser akkurat ut som Deerfest.
Så jeg går inn i høylabyrinten.
Og moren min er der. Og hun har på seg kronen sin.
Og jeg går bort til henne, men i stedet for å gi henne en klem,
knivstikker jeg henne.
Fy søren.
Flere ganger med en kniv.
Ikke sant? Den sier: "Oppdag hvem du er." Er det hvem jeg er? En knivstikker?
En person som knivstikker moren sin? En morder-person?
Nei. Og det er ikke som om du nøt å knivstikke henne.
Jeg danset på liket.
Fy søren.
Jeg tror det er en metafor.
- Ja? - Ja.
Skal du oppnå livspotensialet ditt, må du kutte all kontakt med moren din.
Det er det du gjør. Men i virkeligheten gjorde du det med en klem.
Så hva er metaforen med at du står på ski?
Jeg er ikke sikker på om jeg har greid å tyde det ennå.
Det gjelder vel Whistler? Forrige gang vi var adskilt?
Jeg mener, det virker som om den bekrefter det.
På en måte tror jeg at min også handler om å stå på egne ben.
Hei, vent. Er det Nat?
Nat! Hei!
Hei. Hva skjer, dere? Jeg er bare ute på joggetur.
- Jogger du i det antrekket? - Ja.
Noen ganger, når jeg jogger,
liker jeg å ha på meg det samme som jeg hadde på meg kvelden før,
for ikke å gjøre mer klær skitne.
Hvorfor er dere oppe så tidlig?
Vel, vi fikk ikke lagt oss.
MORPHO-maskinen virker igjen.
- Jeg fant ut av det. - Gjorde du det? Det er utrolig.
Det har skjedd så mye de siste 24 timene.
Vi må spise middag sammen og snakke om alt.
Hva med Giorgios?
- 100 %. - Hva med et annet sted?
- Nat, du må prøve maskinen. - Jeg skulle gjerne det... Unnskyld.
Hei, vennen. Hei. Våknet du nettopp?
Hva mener du? Savannah. Nei, jeg har vært hjemme hele natten.
Dusty.
Hvis vi skal mene alvor med å være adskilt for selv å eksplorere denne...
...selv-plorasjonen, må vi finne ut hvordan vi skal si det til Trina.
Enig.
Og vi burde finne på et mindre tåpelig uttrykk enn "selv-plorasjon".
Jeg tror vi greier bedre.
- Vi kaller det "selv-plorasjon". - En blanding av "selv" og "eksplorasjon".
- Høres også ut som separasjon. - Men det er ikke en separasjon.
Nei. Det er mer som et forhold-rumspringa. Du har vel studert amishene på skolen?
En kort periode hvor vi får utforske å ha litt mer frihet.
Så dere skal til byen for å bruke kokain og knulle masse folk?
- Absolutt ikke. - Nei.
Med mindre å bruke kokain er en del av å finne ut hvem vi er
- utenfor forholdet. - Akkurat.
Kanskje jeg skal prøve djevelens kritt.
- Nei. - Nei, sannsynligvis ikke.
Kan jeg spørre om noe?
- Ja. - Vær så snill.
- Har dere sovet i det hele tatt? - Hva?
Vi bestemte oss for å drikke masse kaffe og kjempe oss gjennom det.
Men tro meg når jeg sier at vi er veldig fokuserte og tenker klart.
- Pappas øyne er lukket. - Nei, jeg bare tenker på hva dere sier.
Så hva med å knulle andre?
Dere har ikke snakket om det, eller hva?
Jeg...
Nei.
- Jeg syns vi burde det. - Syns du vi burde det?
Jeg syns vi kan det.
Jeg syns bare vi skal tenke på Trina i dette.
Som et skilsmissebarn vet jeg hvor destabiliserende det kan være.
Ja. Ikke at dette er en skilsmisse.
Og du er ikke et barn, men jeg er ærlig talt forvirret.
Skal en av dere flytte ut?
- Nei. Å, nei. - Ok.
Faren din skal bare sove i kjelleren en stund.
Bare for å gi oss litt rom så vi kan finne ut hvem vi er.
Så kommer vi sammen igjen.
Enda sterkere enn før.
- Jeg skjønner det. - Ja?
Dere var nok for unge da dere ble sammen, så jeg kan se at dette er sunt for dere.
Ok. Du skjønner det.
Vet ikke hva jeg skal si til vennene mine, siden dette ikke var tidenes presentasjon.
Du skal bare vite at vi er innmari glad i deg.
Og at vi begge fortsatt er her for deg.
For hva som helst, samme hva.
- Kan jeg holde fest i kveld? - Hva? En hjemmefest?
I vårt hjem? Og vi er ikke her?
Jeg er et selv-plorasjonsbarn.
Hvor mange flasker Throatroaster whisky kan jeg ta uten at faren din merker det?
Hvor mange trenger vi? Tror du folk vil ta med drikke selv...
- Har du aldri holdt fest før? - Jeg har aldri vært på fest før.
Kolton dro alltid, og jeg ble hjemme og vasket klærne våre.
Så snilt.
Ja.
Så en vill fest høres gøy ut, men jeg fikk lite søvn i natt, så...
Er jeg den eneste som fikk sove?
Det var masse folk som kom til Johnsons for å finne ut hvem de er, så...
Jeg lengter ikke etter å finne ut av det.
Neste "fase" har overbevist mine foreldre om at de trenger å være litt adskilt.
Jeg kan se for meg hva den vil si om meg.
- Hva? Skal foreldrene dine skilles? - Gud, nei. Det er altfor enkelt.
De skal bare bo hver for seg i samme hus.
Fy søren.
Ja.
- Går det bra med deg? - Ja. Du kjenner pappa.
Han overlever ikke uten mamma i mer enn en dag.
Deres første handling som separert, er å dra på middag sammen.
Så jeg er ikke så bekymret, men jeg skal utnytte det mens jeg kan.
- Sånn. Jeg tror det holder. - Ok. Hva med snacks-situasjonen?
Skal vi ha nøtter og knask, eller er det spekefat-vibber?
Dette blir innmari gøy.
Jeg kan lage et fruktfat.
Når hun inviterer oss til Giorgios, er det logisk å tro at hun mente restauranten.
Det fine ved denne middagen
er at hvis vi nevner selv-plorasjonen, vil Nat si det til alle for oss.
- Er vi klare for å si det til folk? - Ja. Ja, jeg tror vi er klare.
Benvenuto.
Hellige jomfru Maria.
Kom inn. Giorgios casa es su casa, og også mi casa.
Husker dere fader Reuben? Og Hana er også her.
- Ja. Hallo. - Vi møtes igjen.
Fin overraskelse, men hvorfor er dere her?
Giorgio sa han hadde viktig info om maskinen.
Du er maskinen, fader. Jeg har sett kanonene du gjemmer under prestedrakten.
Vær så god, Cassie.
- Takk. - Bare litt sjampis. Big D.
Ok. Før kveldens festligheter begynner,
vil jeg be om at alle legger mobilene sine i denne sikkerhetspungen.
Jeg gjør ikke det.
Dusty, vi prøver å være mer til stede og oppfordrer gjestene til det samme.
Når du sier "vi"...
Ikke vær redd for å koble ut. Ikke la den holde deg som gissel.
- Kom igjen, Big D. Hit med den. - Hva om det er en krise? Ok.
Se. Er ikke dette bedre?
Som jeg alltid sier: Det er her nuet er.
Og som jeg alltid sier: Det er her jøss-et er.
- Natalie, slutt. - Vi er sammen. Det er kunngjøringen.
- Er det den viktige informasjonen? - Det handler ikke om maskinen.
Hana, det gjør faktisk det.
Giorgio og jeg føler at potensialet vårt er hverandre.
- Kan jeg få tilbake mobilen? - Nei.
Dette virker raskt, Nat.
Det er ekstremt raskt, men det er også ekstremt virkelig.
Vi ville si det personlig til bestevennene våre før det kommer i Digest.
Fader, jeg ville bekjenne at forholdet har blitt fullbyrdet flere ganger.
- Du trenger ikke å bekjenne. - Ok, men kan jeg det?
- For det var helt utrolig. - Herregud.
Og Hana, jeg er lei for det.
Håper ikke dette sårer deg som en av mine tidligere elskere.
Er det derfor jeg er her?
Det er her nuet er.
For Giorgio og Nat.
- Han skålte for seg selv. - Jeg vet det.
Ok. Du må roe deg ned med tørkepapiret.
Folk bruker ikke brikkene. Hvis du vil forklare merkene, så vær så god.
Ok. Jeg vet at du er vant til å være mannen i huset i ditt hus,
men dette er ikke ditt hus. Du må roe deg ned.
Det er mye press, ok? Jeg er veldig klar over at jeg ser ut som Kolton.
Folk tror jeg skal oppføre meg som ham. Jeg vet ikke hva han ville gjort.
Jeg er ikke festens midtpunkt, Trina.
Jacob, ingen forventer at du skal være festens midtpunkt.
Ok.
Bokstavelig talt ingen. Null forventninger fra noen om deg.
- Helt upåvirket av den kommentaren. - Så bare vær deg selv.
Og vær så snill, sett fra deg tørkepapiret, ok?
Du ser en liten videospill-versjon av deg selv, og det er deg.
Og så sier den: "Dette er hvem du er."
Og den viser deg en liten scene, og...
- Vet ikke hvordan jeg skal beskrive det. - Høres litt nifst ut.
Kanskje, men selv om den sier at dette er den du er,
betyr det ikke at det er alt du er.
Interessant. Hva mener du med det, D? Vennligst utdyp.
Vel, ok. Hvis livspotensialet ditt er som en pil,
noe du trenger å bli fortalt om deg selv for å peke deg i en ny retning,
så er dette kanskje noe du trenger å se om deg selv
- for å bevege deg i den retningen. - Jeg tror de er som drømmer.
- Vent, har du gjort det? - Hva fikk du, fader?
Et prestevideospill hvor du kverker vampyrer?
Jeg sier ikke hva jeg fikk, men som sagt tror jeg at visjonene er som drømmer.
Visjoner.
- Prøver man å forklare dem til andre... - Vil de kjede seg.
Nei, de er bare personlige.
Det er ikke ting man har på et skilt i hagen eller på støtfangeren.
En visjon er mer for det indre.
Når du ser det, selv om du ikke ønsker å se det,
vet du hva det betyr.
Jeg liker at du kaller dem visjoner. Kan jeg bruke det ordet for Digest?
Sett i gang.
- Takk. - Jeg skal ikke gjøre det.
- Skal ikke gjøre hva? - Den neste fasen. Jeg trenger ikke det.
Nå som jeg har Natalie, vet jeg hvem jeg er.
Jeg føler akkurat det samme.
Og Cass, nå kan vi fire endelig dra på dobbeldate.
Ja. Angående det. Vi har også en liten kunngjøring.
Kom igjen.
Animasjonen er jævlig teit, og grafikken er ræva.
- Femten sekunder, og du kan ikke styre. - Fordi det ikke er et spill.
Så hvis jeg setter inn mitt "løgner"-kort, vil den vise at jeg lyver?
Det er nok ikke så bokstavelig. Mitt var mer som et oppdrag-spill.
Du sa "spill".
Jeg vandret på en eng, og det var et gjerde.
Og på den ene siden av gjerdet var det masse sauer.
Og på den andre siden var det rever.
Og avataren min begynte å rive gjerdet.
- Og i stedet for... - Hei, hvem er klare for å bli fulle?
Eller gjør vi ikke det?
Vi hadde bare en diskusjon.
Kult. Ja. Jeg kan bare sette meg.
Teipet du fast boksene?
Ja, som Edward Literhånd. Drikkeleken.
Disse er ikke én liter, så det er heller Edward Halvliterhånd.
Ja.
Unnskyld, hva skjer?
Vel, Rita bare delte noe.
Fett.
Jeg kan nok bare sette fra meg en av dem.
- Jake. - Å, pokker.
- Kompis! - Hva driver du med?
Jeg tar meg av det. Jeg tror jeg brukte opp alt tørkepapiret.
Jeg skal hente mer i kjelleren, men slapp av, er du snill.
Det er bare seks uker. Dusty og jeg blir sammen igjen
og deler alle våre nye opplevelser.
Men hva om dere ikke gjør det?
Jeg trodde jeg skulle spille i NHL i 20 sesonger og vinne sju Stanley Cups,
helt til jeg fikk en livsvarig håndskade. Hva som helst kan skje.
Hva om du møter noen?
Hva om en som tidligere hadde følelser for deg, innser at han fortsatt har det?
Og nå som du er på ditt lille forhold-rumspringa...
- Mi amore. - Nei, det går bra med meg.
Det er bare det at... Å gud.
Jeg har fire for to-kuponger til diverse restauranter
- og attraksjoner, så... - Nat.
Jeg trenger et lite øyeblikk.
Går det bra med henne?
Ja, fader. Dusty og Cass gjorde henne bare opprørt.
Tror du det er grunnen? Tror du ikke det har noe å gjøre med
at du åpenlyst har prøvd deg på kona mi frem til forrige uke,
- og at Nat fikk vite at vi tar en pause? - Har du prøvd deg på Cass?
Selv jeg visste det.
- Jeg visste ikke om deg og Giorgio. - Ikke slåss om meg.
- Det er ikke det som skjer. - Jeg vil alltid være glad i deg, Cass.
Men at du og D har problemer, enten det er på soverommet eller ellers...
Ikke en sex-greie.
...endrer ikke følelsene jeg plutselig innså at jeg har for Natalie.
Og jeg må gjøre det tydelig. Natalie. Il mio bambino!
Vil du se Giorgios bad?
- Absolutt. - Ok.
Du hadde rett. Føltes godt å si det til alle.
Ja.
Legg merke til badekarets plassering.
Her kan du se en byste av Giorgios hode,
av den kjente kunstneren 3D-printer.
På speilet kan du se "superstjerne"-kortet som han sjeldent nevner.
I skuffene finner du en skremmende mengde peeling-produkter.
Alt jeg drømte om, og mer til.
Nå er du nok glad for at du sa ja til dette syke middagsselskapet.
- Jeg er faktisk det. Jeg har det gøy. - Ja, du har det gøy, eller hva?
- Hva er det som foregår? - Jeg fikk en god visjon.
Du kan ikke hinte så mye om du ikke skal si det.
Det var meg da jeg var liten. Jeg var med faren min. Jeg var lykkelig.
Fint å bli minnet på hvordan det føltes.
Og fint å tenke at "fader"-kortet mitt kanskje ikke bare gjaldt meg.
- Jøss. Så du er en MORPHO-omvendt nå? - Jeg vil ikke si at jeg har omvendt meg.
Men husker du jeg sa at jeg ikke ville være prest lenger?
Ja, jeg husker det. Og jeg må si at du la mye press på meg, og jeg...
Nei, jeg vil ikke legge press på deg. Jeg tror det heller handler om meg.
Det er heller at jeg ikke bare vil være prest lenger.
Jeg vil ikke bare gi veiledning til alle andre.
Jeg må jobbe litt med meg selv
og gjenoppdage det som gir meg glede.
"Gjenoppdage gleden din" hadde vært et flott neonskilt.
Gjemmer du deg her fordi du skammer deg over meg?
Hva? Nei.
Jeg skjønner det. Jeg ødela festen med moroa mi.
Jacob, du kan ikke gjøre meg flau.
Det er bare dette.
Å se at pappa har flyttet ned hit, gjorde meg litt trist.
Det går opp for meg at foreldrene mine faktisk gjør dette, og det suger.
Ting begynte endelig å føles normalt.
Jeg er klar over at jeg klager over dette til en som har mistet en forelder.
Nei. Jeg skjønner det. Du vil ikke miste familien din.
Men noen fortalte meg at hun ikke ville være i samme forhold hele livet.
- Den personen virker heit. - Den heiteste.
Så kanskje hva enn den neste fasen betyr for foreldrene dine,
kan det til slutt bli bra for alle?
Hva med den neste fasen for meg?
Vil du finne det ut, kan jeg bli med deg.
Jeg vet det. Du er veldig snill.
Ja.
Snill, men også på en måte en rebell og festløve?
- Absolutt. - Ja.
Ja.
Greit.
- Jeg burde gå opp og rydde... - Ok.
- ...før foreldrene dine kommer hjem. - Ok, rebell.
Du sa det, ikke jeg.
- Hør etter, venner! - På en måte.
Hana, fader Reuben, hvor er dere?
Hei, hva skjer? Hvorfor var dere der? Så dere damprommet mitt?
Fint, ikke sant?
Ok, jeg har en kunngjøring til.
Gud bedre.
Natalie. Husker du i går kveld, da jeg fortalte deg om
favoritt-hockeyspillerne mine mellom elskoven?
Ja.
Ok. Vel, som den store, også kalt nummer 99, også kalt Wayne Gretzky, sa:
"Du bommer på 100 % av skuddene du ikke tar."
Jeg skal gå ett skritt lenger enn Wayne.
Noen ganger skyter du, og du tror at du bommet.
Men så går pucken via noen andre,
og så går den rett i nettet.
Han skyter, han scorer.
- Er hun nettet? - Jeg tror det.
- Natalie Plural... - Pearl.
Pearl.
Gud, nei.
Å, nei, nei.
Vil du gjøre meg den ære å være min store,
også kalt min første Mrs. Giorgio?
Ja. Ja.
- Selvfølgelig. Ja. - Er det sant?
- Ja. - Ja, kom igjen!
- Ja! - Kom igjen!
- Fy faen. - Jippi, Nat!
Å, baby. Jeg er så glad at jeg ikke vet hva jeg skal gjøre.
Jeg føler at jeg må... Jeg må bare rappe.
- Ok. - Ordene flommer gjennom meg, Natalie.
Å nei.
- Å jo. - Ok.
Natalie, Natalie Jeg vil ta en prat-alie
Din kjærlighet får meg til å snuble Hit og dit-alie
Du er Cass' bestevenn...
- Kan vi få mobilen og la dere være i fred? - Du vil alltid være jenta mi, ikke noe men
- Rart. - Natalie, Natalie
Hvor er nøklene? I jakken. La du jakken i det andre rommet?
Natalie, Natalie, du er min pizzapai
- Jeg har pungen. - Hvordan åpner vi den?
Vi finner ut av det i bilen. Bare gå.
Ikke tale om.
Han hadde god flyt.
Jeg har bedre flyt enn Giorgio.
- Hei, Jacob. Hvor er Trina? - Hun sover i andre etasje.
Jeg skulle til å dra, men Trina fortalte meg hva dere driver med.
Gjorde hun det? Gikk det bra med henne? Ellers ville du vel sagt ifra?
Ja. Absolutt. Og det vil gå bra med dere også.
- God kveld. - Nei, la oss...
Ok.
- Vi ses på skolen. - God kveld.
God kveld, Jacob.
Greit, vel...
Det er vel nå vi går til hver vår bopel fra vår ene bopel.
Ja.
Lyst på en kveldsdrink hos meg?
For selv-plorasjonen.
Så hva skal du gjøre først?
- Skal du stå på ski i Whistler, eller... - Jeg skal ikke til Whistler.
Ok. For du sa at visjonen din handlet om mer enn å stå på ski,
- men jeg vet ikke hva det betyr. - Jeg vil ikke dra nå.
Jeg ville bli værende i Whistler på den tiden.
Da vi hadde et semester fra hverandre, storkoste jeg meg.
Du koste deg nok også. Alle de morsomme, nye eventyrene.
Jeg ville bare være der litt til. Ikke for alltid. Bare...
- Seks uker? - Seks uker hadde vært flott. Ja.
Vet ikke hva som ville skjedd. Kanskje alt ville blitt helt likt,
eller kanskje jeg hadde krasjet i et tre den første dagen og dødd.
Det har ikke noe å si. Jeg kom tilbake på grunn av deg.
Fordi jeg elsket deg. Ja.
Men mest fordi jeg var redd for å miste deg.
For det er den jeg er.
Det var det jeg så i den delen av visjonen jeg ikke delte med deg.
Hver gang jeg nærmer meg noe som skremmer meg...
...stopper jeg.
Jeg gjør det ikke. Du har sett meg. Jeg tar aldri spranget.
Jeg tar den enkle veien.
Ikke at du er den enkle veien. Du er den vanskelige veien.
Nei, ikke den vanskelige veien. Det er ikke bedre.
- Det gjør meg trist. - Nei. Unnskyld.
Nei, det gjør meg trist fordi jeg ønsket å bli værende i Italia det semesteret.
- Ikke for alltid. Bare... - Seks uker?
Ja.
Kanskje litt lenger.
Så det er trist å finne ut at vi begge har holdt oss selv igjen så lenge
fordi vi er redde for å såre den andre personen.
Men vi gjør det nå. Vi får våre seks uker. Bedre sent enn aldri.
Og jeg tror det blir det beste som noensinne har skjedd oss.
Hva?
- Det er en andre del av visjonen min også. - Håper ikke du knivstakk meg også.
Du gjorde det. Du knivstakk meg også! Cass.
Ja. Etter at jeg knivstakk moren min, kom du inn i labyrinten,
og jeg gjorde som Norman Bates.
Danset du på liket mitt også?
Det var heller en menuett.
Men det er som du sa. De er metaforer, ikke sant?
Ting vi trenger å se for å bevege oss i en ny retning.
Uansett hva det er meningen at vi skal se, er det ikke bedre å vite det?
Sikker på at du vil dette?
BASERT PÅ BOKA AV M.O. WALSH
Tekst: Espen Stokka