Сигурна ли си, че искаш?
Пъхнах картата и се изписа "Разбери кой си".
Появи се умалено мое подобие, като от погребението на Колтън.
Стоях на покрива на ресторанта, като тогава.
Но на табелата не пишеше "Джорджо",
а "Лъжкиня", затова почнах да я удрям и тя се разпадна на парчета.
И накрая останах само аз.
ПРОДЪЛЖЕНИЕ?
Нататък сякаш зависеше от мен.
Бях приключила с лъжите и можех да реша каква да бъда.
Жестоко! - Може ли да вляза с теб?
ГЕРОЙ
САМО ЕДИН ИГРАЧ
Май трябва да изляза. - Мога да направя клипче.
КОЙ СИ
Яко.
Стига бе!
Какво стана?
Беше като в една тенис видеоигра, която играехме с Колтън.
Може ли да видя?
Какво? - Не се вижда, размазано е.
Гледаш го и изчезва, така ли? - Явно.
Който го е измислил, е ужасен.
Съгласен съм.
Тази графика показва спада в посещенията, откакто се появи МОРФО.
Кой ви прави графиките, директор Пат? - Аз, знаете ли защо?
Учителят, който ги правеше, реши да стане стъклар.
Справили сте се възхитително.
Хора, имаме проблем.
Учителите напускат, учениците кръшкат. Казвайте какво да правим.
На някой пука ли му за учениците?
Дъсти Хъбард. - На мен ми е ясно какво става.
МОРФО накара всички да се размечтаят как ще променят живота си.
Но в училището няма промени, освен че бе добавен паркинг за мотори.
Той е за всички. - Дайте да преработим учебната програма.
Вместо да преподаваме едно и също,
да вземем предвид нуждите и желанията на учениците.
Да им покажем, че животът е пред тях, че могат да постигнат всичко.
Новият Дъсти ми харесва. Като чух за развода, се притесних.
Няма развод. И не затова сме се събрали.
Мислех, че ще си съсипан. Всички си го мислехме.
Аз мога да се включа повече. Знам френски, немски и малко латински.
Супер! Поеми физическото. - А треньор Игълсън?
След изневярата преподавам граждански права.
И да ви кажа, по-скоро аз се уча от учениците.
Аз съм съгласна с г-н Хъбард.
Време е нещата да се променят.
ГИМНАЗИЯ "ДИЪРФИЙЛД"
Брайън Съркъс, тестът ти е пълна излагация.
Ото фон Бисмарк не е изобретил "ото-мобила".
Г-н Хъбард, здравейте. - Г-жо Уикстед.
Исках само да отбележа, че речта ви беше вдъхновяваща.
Реч ли? - Ами да.
Казах каквото чувствам. - Споделям тези чувства.
След предсказанието на МОРФО гледам да се оставям на течението.
Да не контролирам всичко.
Затова ми хареса идеята да се съобразяваме с учениците.
Радвам се, г-жо Уикстед.
Може и само Алис. - А, да - Алис.
Алис Уикстед. Преподавахте на Трина по музика.
Да, Трина е страхотна.
И съжалявам за ситуацията у вас. - Няма проблем.
Не затова ви догоних.
Искате ли заедно да помислим как да допълним учебната програма?
Разбира се, да. - Супер.
Имам малко време утре след третия час.
В "Джорджо" в 19 ч.? - Днес ли?
Да.
Само момент. Кой ден е довечера?
Така де, днес? И довечера. - Понеделник.
Понеделник. Прословутото начало на седмицата.
Да видим.
Дъсти, с Откачалката ще се отрежем. Шотове и енергийни напитки, да те броя ли?
Откачалката ли каза? - Да.
Изкушаващо е, но с Алис ще обсъждаме идеи.
Добре.
Ти губиш, мой човек. Повече мезе за нас.
Няма да е голяма загуба.
Дъсти! Дъсти, добре ли си? - Да.
Чух писък. - Мъжествен стон, но нищо ми няма.
Добре.
Защо гладиш на постелката ми за йога?
Не намерих дъската, а не исках да те притеснявам.
Нали всеки се справя сам.
Гладиш си хубавите панталони. Важна вечер, а?
Какво? По-скоро скучен учителски съвет.
Ти имаш ли соло планове за вечерта?
Имам, и то големи.
Имам планове, но все едно.
Хубавото на новата ситуация е, че няма нужда да си споделяме всичко.
Абсолютно съм съгласен.
Спокойно, не ме мисли. Ще се забавлявам.
"КРУЗИН КРУЗ ИН" ОТВОРЕНО
Марта! - Кас.
Каква изненада, радвам се да те видя!
По какъв повод?
Имам свободна вечер и потърсих варианти за сам човек,
а "отседнете в шикозен хотел" беше първи в списъка.
Добре си направила. Макар да не е най-подходящият момент.
"Енергоснабдяване Диърфийлд" имат тържество.
Резервираха всичко.
Единствената възможност е някоя от стаите за персонала.
Ако има вино, става и там.
Да те предупредя, че майка ти ще изнася реч довечера.
Нямам сили да се разправям с тая психарка.
Зад мен е, нали?
Не, защо? Такава физиономия ли направих?
Не исках. - Аз се подведох.
Не бих те дебнала в гръб, Кас.
Не искам да ме намушкаш.
Здрасти, майко. Явно си чула.
Всички чуха, Кас, и се притеснявам,
че след скорошната раздяла
пилееш луди пари за хотел, а даже нямаш собствен доход.
Защо не се обърна към мен, ако си имала проблеми?
Винаги съм обичала Дъсти като син.
Така ли? Аз помня "предполагам ще свикна" от сватбената реч.
И не те потърсих, защото те отрязвам, майко.
Не искам да те виждам. Нито да знам мнението ти.
Този гняв имах предвид. И на Дъсти едва ли му е харесвал.
Кас, ела да ти покажа стаята ти.
Изи, и ти си иди в твоята,
след като пожела стая, за да подготвиш речта си.
Речта ми е готова, Марта.
Здравейте, "Енергоснабдяване Диърфийлд". Атмосферата е наелектризираща.
Джейкъб?
Какво правиш?
Разчиствам шкафчето на Колтън. - Сега ли намери?
Директорката остави аз да реша и май е крайно време.
Трябва да приемем, че го няма, даже и според предсказанието.
Защо реши така?
Показа ми се игра за двама. Това е да си близнак.
Цял живот сте едно цяло.
Всичко ви е еднакво и внезапно другият просто изчезва.
Един играч, нали видя?
Да гледаме напред.
Ето ми я конзолата. Знаех си, че я е свил.
Това пък какво е?
Не знам, да ти помогна ли?
Не, даже се дръпни. Май има нещо развалено.
Отврат.
Добре.
Благодаря. - И аз.
Приятна вечер.
Я, кого виждам!
Да му се не види!
Специалитетът ни "Самотен мъж" на единична маса?
Не, заедно сме. - Учителски съвет.
Я виж ти нашето момче какво цвете ни води!
Не мога да повярвам.
Ахна цели три пъти. Ще ни настаниш ли?
Знам точно къде. Гъм!
Моля, дамата е с предимство. - Добре.
Гордея се с теб, човече.
На някои ще им се стори скоро, но аз знам, че празното легло е наказание.
Това е работна среща.
Няма начин, братле. Не й ли видя грима, среща е!
Свалките може да не са като по мое време,
но още разпознавам сигналите.
Твоето време беше буквално допреди седмица.
И не ми липсва, миличък.
Заповядайте тук, госпожице... - Алис.
Като "Алиса в страната на чудесата".
Страхотно. - Благодаря.
Това е Зандър, викаме му Гъм, той ще е гондолиерът ви тази вечер.
Няма нужда, достатъчно е нелепо.
Добре, но пак трябва да оставите бакшиш.
Разкарай се, Гъм. - Добре де.
Новата ми приятелка Алис знае какво иска. Какво ще пиете?
Аз се опитвам да не придирям. Ти реши, Дъсти.
Питиета, нали? Добре.
Другите какво си поръчват?
Сок ли е по-добре, или вода?
Нещо безалкохолно? Негазирано.
Макар че ако искаш, като нищо може и алкохолно.
Извини приятеля ми. Не е бил на първа среща от 23 години.
Спокойно, оставете на мен.
Не съм му казвал, че е среща. - Разбира се.
Работна среща, нали? - Да.
Затова най-добре да ти кажа и за тази раздяла с жена ми.
Само за секс седмици е. Шест седмици.
Всичко може да се случи за шест седмици.
Специалитетът ни за понеделник вечер.
Шампанско и стриди. Заповядайте!
Може ли да седна при теб? - Сядай.
От разстояние даже е забавно.
И ти ли не знаеше за партито, като си взе стая?
У нас се наводни от бурята. Тук съм от няколко вечери.
Здравейте, "Енергоснабдяване Диърфийлд".
Атмосферата днес е наелектризираща.
Стига бе!
Докато ние презареждаме батериите,
нашият специален гост ще ви представи новите униформи.
КУПОНЪТ МИ СПРЯ ТОКА
Любимецът ви - Шефът коцкар от обучението за сексуален тормоз.
Моля, посрещнете Кари Хъбард!
Това е свекърът ми. - Невероятно.
Жалка гледка е, нали? Не се спря и това си е.
Според мен е смело, че следва желанията си.
А според мен майката на Дъсти му липсва.
Не разбирам как може двама души да са разделени
и да твърдят, че се обичат.
Понеже ти не познаваш това чувство.
Целият град ме обича, Кас.
А сега, ако ме извиниш, не ми се занимава с глупости.
Ясно.
Не си поплюва.
Извинявай, няма отърваване от нея. Като токсичен бумеранг е.
Но не трябваше да се сопвам така.
Не, разбирам те.
УНИВЕРСАЛЕН МАГАЗИН "ДЖОНСЪН"
Не искам да те подучвам, но може да не ходиш на работа,
докато г-н Джонсън го няма.
Той винаги е бил добър с мен. И това си е чисто подучване.
Обясних, че не ми е това целта.
Това го облагородява, ясно. - Да.
Трябва да приема доставката. Ти продължавай, кифличке.
Разбира се, кифльо.
Какво правиш?
Нищо.
Това е Тери говорещата жаба.
Аз я подарих на Колтън, реших, че я хвърляш.
Квак, Колтън.
Това ти ли си?
Да, записва гласови съобщения. Пълна кретения.
Но щом не я искаш. - Обичам те, Колтън.
Тъпо, нали?
Защо ти е? - Нямам почти нищо от Колтън.
Добре, останалото е за боклука. Задръж жабата.
Настъргани трюфели, а? По 15 долара парчето, мили боже!
Сметката не се ли казваше накрая?
Много е забавен, истинско съкровище.
Да ви предложа тирамису?
Или прочутата ни панакота? Свежа и лека.
Не, няма нужда. - Да.
Добре. - Благодарим ти, Джорджо.
Гъм, плащане с кредитна карта. С чип е.
Шумен и самоуверен, каква комбинация! - Да.
Да.
Да прегледаме какво измислихме дотук.
И с какво ще вдъхновим децата.
Като цяло, искаме да притежават практически умения.
Да. - Едното ни предложение е смяна на гума.
Добре. - Данъци.
Чаршафосване на завивка. - Всички са важни.
Правилно хранене. Подчертал съм "правилно".
Не бяха ли повече?
Имах чувството, че са повече. Май срещата не беше много продуктивна.
Може би промяната започва от нас.
Освен да променяме програмата,
трябва да разширяваме и хоризонта си като учители.
Напълно си права.
"Не слушай какво говоря, гледай какво правя".
Явно е само ирландска поговорка.
Не, акцентът ти е много секси.
Разбирам. Харесва ти как говоря, а? - Така е.
Явно не те слуша главата.
Съществуват ли въобще такива думи?
Плещя пълни глупости, но да. - Що за израз?
Намирам се на приказки.
Дъсти, мой човек, трябва да говоря с теб. - Прекъсваш ни, Джорджо.
Всичко наред ли е? - Да, лек проблем със стридите.
И двамата ядохме от тях.
Проблемът е само с тези на Дъсти.
Има чувствителна чревна флора и исках да му покажа някои упражнения,
за да изпревари събитията.
Много ти благодаря. - Разчитай.
Какво става?
Няма проблем със стридите, а с кредитната ти карта.
Не исках да те излагам пред Алис. - Сега ли се сети?
Ще има проблем, като цяла вечер ми трупаш сметка.
Помагах ти, братле. Кажи ми, че не искаше белугата.
Изкарах те богаташ, свикнал с екстри.
Кой богаташ има проблеми с чревната флора?
Извинявай.
Дъсти, всичко наред ли е?
Кас, извинявай, че те притеснявам. Има проблем с кредитната ни карта.
Не мога да платя в "Джорджо".
В "Джорджо"? Нали беше на работна среща?
Така си е, обсъждам идеи с колега.
С кого си? - С колеги, множествено число.
Нищо де, проверих картовата сметка.
Има надписано плащане към "Крузин Круз Ин".
Не, аз съм там.
Разбирам. Шумно е като в дискотека.
Но не е моя работа.
Явно са видели, че картата се използва
на две места едновременно, а едното е хотел за романтични завоевания.
Значи няма нищо притеснително?
За мен няма.
Приятна вечер, Кас.
Не могат да ни спрат тока тази вечер.
Предлагам да вдигнем тост.
Забележете, че държа нож.
Не казвайте на дъщеря ми, да не тръгне да ме намушква.
Извинявай, че те оставих сама.
Странно, но има проблем. - С кредитната ти карта.
Да. - Получи няколко известия.
Тъпо.
Не се тревожи, всичко е наред. - Не, няма ти да плащаш.
Няма. Джорджо ни е таксувал за стридите, нищо че са развалени.
Предлагам да се чупим. - Сериозно ли?
Честит празник, днес е твоят ден.
Чакаме удобен момент. - Празнуваш с близките си при мен.
При "Джорджо", при италианеца. - Сега, хайде!
Ресторант и спортен център.
Добре ли си? - Да.
Изхвърлих нещата на Колтън,
но забравих за конзолата, а сега не я намирам.
Джейкъб, разбирам че си разстроен за говорещата жаба.
Не съм разстроен.
Не знаех, че с Колтън е било чак така. - В смисъл?
Казала си му, че го обичаш, Трина, макар и чрез играчка.
Ние с теб още не сме си го казвали.
Опитвах се да затворя тази страница, но стана по-зле.
Предпочиташе да те излъжа, че мразя брат ти ли?
Любовта ми към Колтън няма общо с чувствата ми към теб.
Мога да обичам различни хора, в различно време по различни причини.
Но това е приключило, а ти още искаш да задържиш жабата.
Да, за спомен.
Напомня ми какво изпитвах към човек, когото и двамата загубихме.
Ти не искаш ли да си запазиш нещо от Колтън?
Знам, че и на теб ти липсва.
Какво е това?
Бях го забравил.
Веднъж Колтън получи две минус на теста по биология
и татко трябваше да се разпише.
Той отдели повече време да докара подписа, отколкото да учи за теста.
Типично в негов стил.
Така е.
Конзолата я няма.
Чакай, ръцете ми са по-малки, аз по-лесно ще преровя.
Странна хвалба.
Ще ме повдигнеш ли? Давай.
Добре. Леле!
Готово. - Боже, косата ми.
Не ме оставяй да си спра тока сама.
Не знам как още не си грабнала ножа. Непоносима е.
Какво говориш? Мама е божа кравичка.
"Аз съм Изи, кметицата на Диърфийлд."
Леле, това беше едно към едно!
Значи ще ти хареса и как имитирам Дъсти.
"Искам наденички и пюре."
Ирландски акцент или мозъчна увреда?
А сега и отец Рубен.
Давай.
"Аз съм отец Рубен.
Никой не знае дали Рубен е малкото ми име, или фамилията."
"Но съм влюбен в Хана."
Стига де! Усетих искра между вас у Джорджо.
Не ходя по срещи. Особено със свещеници.
Глупости. - Сама съм си добре.
Това тук е най-дългото ми общуване от доста време насам.
И се забавляваш.
Аз пък нямам и пет минути за себе си.
Не съм оставала сама от 20 години.
А щеше ли да си тук, ако не беше машината?
Знам ли, сигурно.
Да.
Добре, хубаво.
Защото аз бих се запитала
аз ли искам тези неща, или машината ми пълни главата с глупости.
Трябва ли да правя важни промени, като ми покажат видеоигра?
Откъде да знам дали това е правилно?
Лесно ми е на мен, аз не съм пробвала машината.
Не знам дали постъпвам правилно. Рисковано е, и то доста.
Но правя опит за промяна. Както ти реши да общуваш с мен.
Остани да си говорим. Все пак има второ легло.
Не, благодаря.
Сега ти е паднало да отделиш малко време за себе си.
Хайде де. - Лека нощ, Кас.
"Лека нощ, Кас."
Имитирах те. - Браво! За момент реших, че има ехо.
Лека нощ. - И на теб.
Май предотвратихме кризата в образованието.
Абсолютно.
Ако в гимназията някой ме беше научил как се готви пиле,
сега кой знае какво можеше да съм постигнала.
Каква искаше да станеш?
Челистка.
Наистина ли? - Да.
Занимавах се сериозно.
Учих в консерваторията. Кандидатствах в скъпи школи.
Родителите ми така искаха.
Но напрежението да съм перфектна ми дойде в повече.
Трябва да познаваш цялата гама.
И да я свиря.
Що за лаф?
Пише го и на картата от МОРФО.
"Челистка". Подсили чувството ми за вина, че съм се отказала.
Да.
После чух думите ти.
Че картите насочват хората в нова посока.
И се замислих,
че дори да имам потенциал като челистка,
може да съм щастлива и с живота, който вече съм си избрала.
Да, и после си видях предсказанието. Носех се във въздуха.
Оставила си се на течението. - Да, това исках всъщност.
Ами ти, какъв искаше да станеш?
Не знам. - Кажи де.
Падах си по астрономията.
Имах доста книги. И светещи звездички на тавана в стаята си.
После, като бях в колежа, отидох в Уислър, а небето там е невероятно.
Звездите са ярки, нагъсто и безброй.
Беше изумително.
Била съм в Уислър, много е красиво.
Настина е така.
За малко да остана.
Можеше да се засечем там.
Да ми разкажеш за звездите.
Призванието ми наистина е да съм учител.
Да. - Явно.
Виж, комета. Пожелай си нещо. - Тази се нарича "самолет".
Да, знам.
Престани, пробвах те.
Бива те с астрономията.
Кометата Делта.
Стигнахме до нас. Не знам как ти ме изпрати.
Да, как стана така?
И сега не знам.
Няма да ме улесниш, а?
Тогава ще оставя това и ще разперя ръце.
И ще опитам да те прегърна. Просто движим ръцете.
Първо ръцете. И се прегръщаме.
Стоим така.
Продължаваме да стоим. - Стоим си.
В приятна прегръдка.
Внимание, Диърфийлд.
Говори вашият шериф Бо Ковак, докато патрулира нощем.
Престъпници, да знаете, че няма да ви се размине.
Измийте си зъбите и се срешете, защото ви предстои среща със закона.
Край.
Г-н Джонсън, какво има?
Да не е код 594 - вандализъм?
Дано не е 211. Това е кодът за обир.
Добре ли сте, г-н Джонсън?
Не искам да съм сам.
ПО РОМАНА НА М. О. УОЛШ
Превод на субтитрите Северина Цанкова