את בטוחה שאת רוצה לעשות את זה?
אז הכנסתי את הקלף שלי והיה כתוב "גלו מי אתם".
ואז דמות שלי צצה ולבשה בדיוק את אותם הבגדים
שלבשתי ביום ההלוויה של קולטון.
ואז הייתי על הגג של ג'ורג'יו, בדיוק כמו בחיים האמיתי.
אבל אז ראיתי את השלט ובמקום שיהיה כתוב בו "ג'ורג'יו",
היה כתוב "שקרנית". אז ריסקתי את השלט ואז כל העניין התפוצץ
ואז נותרתי לעמוד שם לבד.
להמשיך? -
והרגשתי שזה אומר שאני יכולה להיות מה שאני רוצה עכשיו.
כאילו, עכשיו כשהתעמתי עם השקרים שלי, אני יכולה להחליט מי אני רוצה להיות.
זה אדיר.
היית צריך להיכנס איתי. אני יכולה להיכנס איתך?
גיבור -
שחקן אחד בלבד -
נראה שאתה צריך לעשות את זה לבד.
אני יכול לצלם את זה בשבילך.
מי אתה -
אדיר.
אין מצב.
אז מה זה היה?
זה היה כמו משחק הטניס הממוחשב שקולטון ואני נהגנו לשחק בו.
אפשר לראות?
מה? - זה לא עובד. זה מטושטש.
אז הוא נעלם?
אחרי שצופים בסרטון הוא נעלם?
מתברר.
מי שתכנן את זה הוא די מניאק.
אני מסכים איתך.
הגרף הזה מראה את הירידה בנוכחות מאז שהופיעה מכונת המורפו.
מי מכין את הגרפים שלך, המנהלת פאט?
הכנתי אותו בעצמי. אתה יודע למה?
כי המורה שלנו לגרפיקה ממוחשבת התפטר כדי להיות נפח זכוכית.
ועשית עבודה ראויה להערכה.
אתם יודעים מה? יש לנו בעיה, חברים.
מורים מתפטרים, תלמידים מבריזים. אני צריכה פתרונות.
בסדר, למישהו כאן עוד אכפת מהתלמידים שלנו?
דאסטי הבארד. - רק רציתי להגיד
שאני חושב שמה שקורה כאן די ברור.
המורפו גרמה לכולם לחשוב על החלומות שלהם
ועל מה שהם יכולים לעשות כדי לשנות את חייהם.
אבל כאן בבית הספר, לא שינינו שום דבר...
מלבד העובדה שהקצינו מקומות חניה נוספים לאופנועים.
זה לכולם.
אני פשוט חושב שאנחנו צריכים להמציא מחדש את מערכת הלימודים.
במקום ללמד את אותם הדברים שנה אחר שנה,
עלינו להביא בחשבון את הצרכים ואת הרצונות של התלמידים שלנו.
עלינו להראות להם שיש אינספור אפשרויות בעולם
ואינספור אפשרויות בתוך עצמם.
אתה יודע מה? אני אוהבת את דאסטי החדש.
כששמעתי שאתה מתגרש חששתי קצת.
אנחנו לא מתגרשים
ואני לא חושב שזה המקום הנכון לדבר על זה.
לא, חשבתי שאתה בהתמוטטות עצבים מוחלטת.
אשמח להרחיב את התפקיד שלי כאן.
אני יודע צרפתית וגרמנית. קצת לטינית.
מעולה! אתה יכול להיות מורה להתעמלות.
זה לא התפקיד של המאמן איגלסון?
לא, אחרי שערוריית הבגידה העבירו אותי לשיעורי אזרחות.
ואתם יודעים מה? בעצם התלמידים מלמדים אותי.
אני מסכימה עם מר הבארד.
אני חושבת שהגיע הזמן לשינוי.
תיכון דירפילד -
בריאן סרקוס. הבוחן היה מזעזע.
אוטו פון ביסמרק לא המציא את ה"אוטומוביל".
מר הבארד. היי. - גברת ויקסטד.
כן, רציתי להגיד שוב
שהנאום שלך היה מעורר השראה ביותר.
נאום? - כן.
אני לא בטוח. רק דיברתי מהלב.
טוב, זה נגע בי.
מאז שקיבלתי את חזיון המורפו שלי
אני משתדלת לזרום יותר...
לנסות לא לשלוט בכל דבר.
אז...
כן, אהבתי את הרעיון שלך
שצריך לתת לתלמידים שלנו להוביל.
אני שמח לשמוע, גברת ויקסטד.
קרא לי אליס. - אליס. נכון, אליס.
אליס, ויקסטד.
אני חושב שאת המורה למוזיקה של טרינה.
כן. כן. אין כמו טרינה.
והצטערתי מאוד לשמוע על המצב שלך בבית.
זה בסדר. - וזו לא הסיבה שרדפתי אחריך.
האמת היא ש... - כן.
רציתי לבדוק אם תרצה שנחשוב יחד על רעיונות
לתוכנית לימודים מורחבת.
בהחלט. כן, בהחלט. - מעולה.
יש לי זמן פנוי אחרי השיעור השלישי מחר.
אולי אצל ג'ורג'יו ב-19:00? - אצל ג'ורג'יו ב-19:00 הערב?
כן.
כן. רגע, איזה יום הערב?
כלומר, איזה יום היום?
כלומר, לערב. - היום... יום שני.
יום שני. נכון. - כן.
יום ראשית השבוע.
תני לי לחשוב.
היי, דאסט! השותפה שלי לדירה, שקית אגוזים ואני נשתכר הערב.
שוטים של ג'לי ומשקאות אנרגייה. אתה בעניין?
שקית אגוזים, אמרת?
כן.
זו אמנם נשמעת הזמנה נהדרת,
אבל אליס ואני צריכים להעלות כמה רעיונות.
בסדר.
הפסד שלך, חבר. כך יישאר לנו יותר בשר מיובש.
זה לא נשמע הפסד.
דאסטי? דאסטי, אתה בסדר? - כן.
כן. - שמעתי אותך צווח.
אני חושב שייתכן ששמעת זעקה גברית, אבל אני בסדר גמור.
בסדר.
רגע, למה אתה מגהץ על מזרן היוגה שלי?
לא מצאתי את קרש הגיהוץ השני ולא רצית להפריע לך
כי אנחנו חיים בנפרד.
מישהו מגהץ את המכנסיים המגונדרים שלו.
יש לך תוכניות הערב?
מה? לא, רק אם את מכנה ישיבת מורים משעממת "תוכנית".
מה איתך? יש לך תוכניות סולו הערב?
אני? כן. המון.
המון תוכניות.
כן. אבל, תשמע,
חלק מהחקירה העצמית שלנו היא שלא צריך לספר הכול
זה לזה, אז... - כן.
אני מסכים איתך לגמרי שלא צריך לספר.
טוב. אז אל תדאג לי.
אעשה משהו כיפי.
אכסניית שיט התענוגות פתוח -
היי, מרתה! - קאס.
אלוהים אדירים. אני שמחה מאוד שאת כאן.
מה את עושה כאן?
יש לי ערב חופשי הערב, אז חיפשתי ברשת "הדבר הכי טוב לעשות לבד"
ו"ללון במלון יוקרה" היה במקום הראשון ברשימה.
יופי לך, קאס. לצערי העיתוי שלך לא מושלם.
דירפילד חשמל ואנרגייה
עורכים את מסיבת העובדים השנתית שלהם
והם השתלטו על כל המקום.
נראה שהחדר הפנוי היחיד שלנו הוא מגורי הצוות שוב.
טוב, כל עוד יש יין, זה יעבוד.
בסדר. אני צריכה גם להזהיר אותך שאימא שלך
תנאם הערב.
אין לי אנרגייה להתמודד עם הפסיכית הזו כרגע.
היא עומדת מאחוריי, מה?
לא. למה? העליתי הבעת פנים?
זו לא הייתה... - לא, זו לא...
חשבתי... - לא, כלומר...
אני יודעת שאסור לי להתגנב מאחורייך, קאס.
אחרי הכול,
לא הייתי רוצה שתדקרי אותי.
שלום, אימא. נראה ששמעת על החיזיון שלי.
כולם כבר שמעו עליו, קאס.
ואני חייבת לציין שאני מודאגת
מכך שאישה שעברה פרידה לא מזמן, כמוך,
מבזבזת כסף על חדר במלון יקר מדי
כשבקושי יש לך הכנסה משל עצמך.
חבל שלא פנית אליי אם היו בעיות.
את יודעת שתמיד אהבתי את דאסטי כמו בן.
באמת? כי אני זוכרת שקראת לו "טעם נרכש"
בנאום שלך בחתונה.
ולא פניתי אלייך, אימא, כי אני מתנתקת ממך.
זה אומר שאני לא רוצה לפגוש אותך, אני לא רוצה לשמוע את הדעות שלך.
הנה הכעס.
תכונה שאני בטוחה שלא מצאה חן בעיני דאסטי.
למה שלא אקח אותך לחדר שלך, קאס?
ואיזי, אולי כדאי שתלכי לחדר שלך,
הרי התעקשת שיהיה לך חדר כדי שתוכלי להכין את הנאום שלך.
הנאום מוכן, מרתה.
ערב טוב, דירפילד חשמל ואנרגייה.
האווירה כאן הערב מחשמלת.
ג'ייקוב?
מה אתה עושה?
התכוונתי לרוקן את הארונית של קולטון.
באמת? אתה בטוח?
כן. המנהלת פאט אמרה שזו החלטה שלי ונמאס לי לחלוף על פניה בכל יום.
אנשים צריכים להשלים עם העובדה שהוא נפטר,
אפשר לומר שזו הייתה המשמעות של החיזיון שלי.
איך החיזיון שלך אמר את זה?
כי זה היה משחק לשני שחקנים וככה זה להיות אח תאום.
כאילו שכל החיים שלך אתה אחד משניים.
כל דבר שאתה עושה הוא זהה או שונה ממישהו אחר
ועכשיו האיש הזה כבר לא כאן.
שחקן אחד בלבד, מה?
הגיע הזמן להתקדם.
והנה הנינטנדו סוויץ' שלי.
ידעתי שהוא גנב אותו.
מה כל זה בכלל?
אני לא יודעת.
אתה רוצה שאעזור לך? אני יכולה לעזור, אם אתה רוצה.
לא, הייתי מתרחק במקומך.
אני חושב שיש כאן מזון.
זה דוחה.
בסדר.
תודה. - תודה לך.
על... כן. - תיהנו. תיהנו מהארוחה.
היי. תראו את זה.
די-לייט הגיע!
תן לי לנחש, "ספיישל הגבר הבודד", שולחן לאחד?
לא. האמת היא שאנחנו יחד.
פגישת מורים.
וואו, שולחן לשניים לדי-פופ ולפרח היפהפה הזה?
סלחו לי בזמן שאפנה מבט שלוש פעמים.
שלוש הפניות מבט. אפשר פשוט לקבל שולחן, בבקשה?
יש לי שולחן מושלם.
מסטיק!
בבקשה, אחריכם. הסניורה ראשונה. - בסדר.
תודה.
די, אני גאה בך, אחי.
חברים עלולים לחשוב שאתה מתקדם מהר מדי,
אבל אני יודע שמיטה קרה היא גזר דין מוות.
זו פגישת עבודה.
מה? אין מצב, אחי. ראית את השפתון הנועז הזה? זה דייט.
המצב אולי השתנה מאז שיצאתי מסצנת הדייטים,
אבל אני יודע לזהות סימנים.
היית בסצנת הדייטים עד השבוע שעבר.
ואני לא מתגעגע אליה, בייבי.
בבקשה. גשי לכאן בבקשה, גברת...
אליס.
אליס, כמו ארץ הפלאות. - כן.
אני מת על זה. - כן. תודה.
וכמובן, זה זנדר הידוע בשם מסטיק.
הוא יהיה הגונדולייר שלכם הערב.
אנחנו לא צריכים גונדולייר. כלומר, זה מגוחך מספיק גם כך.
בסדר.
עדיין נהוג לתת טיפ.
קדימה, הסתלק מכאן, מסטיק. - בסדר.
אליס שלי יודעת מה היא אוהבת. אז מה נשתה הערב?
אני משתדלת לזרום, אז מה שאתה חושב, דאסטי.
משקאות? משקאות. כן, משקאות. משקאות.
מה אנשים נוהגים להזמין?
כלומר, יש מיץ או... מים.
משקאות מוגזים או... לא מוגזים.
או שאם את רוצה, אפשר להזמין
משהו אלכוהולי.
את תיאלצי לסלוח לחבר שלי.
זה הדייט הראשון הראשון שלו זה 23 שנה.
אל תדאגי. אני אטפל בזה.
לא אמרתי לו שזה דייט.
לא. ברור. זו רק...
מפגש עמיתים, נכון?
כן.
ואולי זו הסיבה שכדאי שאהיה גלוי
לגבי התקופה שאבלה הרחק מאשתי
כי זה באמת רק לסקס שבועות... שישה שבועות.
כלומר, דברים רבים יכולים לקרות בשישה שבועות.
ספיישל יום שני של ג'ורג'יו,
"שמפיי-פיי וצדפות". קדימה!
היי, אפשר להצטרף?
בטח.
זה דווקא מבדר ביותר ממרחק מספק.
אז גם את לא ידעת על זה כשהזמנת חדר?
הבית שלי הוצף בסופה, אז אני כאן כבר כמה ערבים.
שלום, דירפילד חשמל ואנרגייה.
האווירה כאן הערב מחשמלת!
אוי, איזה זין.
בסדר, בואו נקדיש רגע לטעינה מחודשת...
יש לנו אורח מיוחד הערב
שידגמן את המדים החדשים שלנו.
התחשמלתי במסיבה של דירפילד חשמל ואנרגייה -
אהבתם אותו בתפקיד בוס מטרידן מספר שלוש
בסרטון ההדרכה שלנו על הטרדה מינית.
קבלו את קרי הבארד!
זה חמי.
זה לא ייאמן.
זה עצוב, מה? איך שהוא מקפץ לו.
בעיניי אמיץ שהוא הולך בעקבות התשוקה שלו.
אני חושבת שהוא מתגעגע לאימא של דאסטי.
לעולם לא אבין איך שני אנשים יכולים להיפרד
ולטעון שהם עדיין מאוהבים.
אולי כי את לא מסוגלת לאהוב.
כל העיר אוהבת אותי, קאס.
עכשיו סלחו לי,
לא כדאי שאבזבז את הקול שלי על שיחות סתמיות.
בסדר.
זה היה אינטנסיבי.
מצטערת, היא בכל מקום.
זה כמו לנסות להתנתק מבומרנג רעיל.
אבל אסור היה לי להתפרץ כך.
לא, אני מכבדת את זה.
מרכול ג'ונסון -
אני לא רוצה להשפיע עליך לרעה, אבל אני חושבת שאתה יכול להפסיק לעבוד
עד שמר ג'ונסון יחזור מבית החולים.
מר ג'ונסון היה נחמד אליי מאוד.
ואני מצטער, מאיזו בחינה זו לא השפעה לרעה?
כי אמרתי "לא להשפיע לרעה".
אז זה אומר שזה לא כזה. הבנתי. - כן.
אני רק צריך לחתום על המשלוח הזה. ספרי את המתוקים, מתוקה.
הכול בשבילך, מתוק.
מה את עושה?
שום דבר.
זה טרי הקרפד המדבר.
נתתי אותו לקולטון וחשבתי שאם אתה מתכוון לזרוק אותו...
אתה קרפד מעולה, קולטון.
זו את?
כן, אפשר להוסיף דברים אישיים וכל זה, זה טיפשי מאוד,
אבל אם אתה לא רוצה את זה.
אני אוהבת אותך, קולטון.
קרפדות, מה?
למה את רוצה לשמור את זה?
כי אין לי דברים אחרים של קולטון.
בסדר. אני לא רוצה דברים אחרים. כל זה זבל.
אבל תשמרי את זה.
פטריות הכמהין הן פיצוץ, מה?
ו-15 דולר לפרוסה. מיו דיו!
ונהוג להגיד לסועדים כמה הן עולות
רק אחרי שמגישים אותן?
הבחור הזה קורע, מה? שווה לשמור אותו.
אז אפשר להציע לכם טירמיסו
או את הפנה קוטה המפורסמת שלנו?
טרייה מאוד, קלילה מאוד.
לא, אני חושב שזה מספיק. - כן.
בסדר. - תודה, ג'.
מסטיק! צריך להריץ את כרטיס האשראי הזה. יש בו שבב.
וואו, קול רם וביטחון עצמי הם שילוב פרוע. - כן.
כן.
כדאי שנחקור את מה שיצא לנו.
כן. בוא נראה בכמה השראה יזכו הילדים.
אז דיברנו על שילוב מיומנויות מעשיות יותר במערכת הלימודים.
כן.
אז הרעיונות היו החלפת צמיג ברכב...
טוב. - מיסים.
הכנסת שמיכה לציפה.
כן. כולם דברים חשובים מאוד.
תזונה נכונה. המילה "נכונה" מודגשת.
אני לא יודע למה...
חשבתי שיש לנו יותר.
לא, זה לא היה יעיל ביותר.
אולי זה מתחיל בנו.
כלומר, אנחנו יכולים לשנות את מערכת הלימודים,
אבל אם אנחנו, כמורים, לא מרחיבים את האופקים שלנו...
כן, אני מבין.
כשהתרנגול הזקן קורא, התרנגול הצעיר לומד.
זו אמרה אירית, אני חושב. מצטער.
לא, זה פשוט... המבטא שלך סקסי מאוד.
אני מבין. - כן. בהחלט.
את אומרת שהניב שלי סקסי, מה? - כן.
הס, נערתי, פן יישבר חלבונך.
לא, לא ייתכן שאתה אומר מילים אמיתיות.
אילו דיברתי מהאחוריים, שכה יכני ברק.
מה? על מה אתה מדבר?
רובן מילים אמיתיות.
דאסט, היי. מה קורה, אחי? אני צריך לדבר איתך.
אנחנו באמצע משהו, ג'ורג'יו.
הכול בסדר?
כן. הייתה בעיה בצדפות.
בסדר. שנינו אכלנו צדפות.
כן. רק אלה שדאסטי אכל.
יש לו בעיות בחיידקי המעיים ואני רק רוצה להראות לו
תרגילי בטן
כדי שאוכל להקדים רפואה למכה.
תודה על זה, חבר. - כן. אין בעיה.
מה פאקינג מקרה החירום?
די, אין בעיה בצדפות. זה כרטיס האשראי שלך.
לא רציתי להביך אותך מול אליס.
קצת מאוחר מדי לזה.
אם יש בעיה בכרטיס האשראי שלי, זה מכיוון שאתה מקפיץ את החשבון כל הערב.
דאגתי לך, חבר. תגיד לי שלא רצית בלוגה.
הוצאתי אותך מליין עם כל התוספות.
לאיזה מליין יש בעיות בחיידקי המעיים?
סלחי לי.
דאסטי? הכול בסדר?
היי, קאס. סליחה שאני מפריע לך,
רק חשבתי שכדאי שתדעי שיש בעיה בכרטיס האשראי שלנו.
הרגע ניסיתי להשתמש בו אצל ג'ורג'יו והוא נדחה.
ג'ורג'יו? חשבתי שאתה בפגישת מורים.
כן.
מעלה רעיונות עם מורה נוספת.
איזו מורה?
מורים, ברבים.
בכל אופן, הרגע בדקתי את הפעילות בכרטיס האשראי שלנו
ויש תשלום הונאה מאכסניית שיט התענוגות.
דאסטי, אני באכסניית שיט התענוגות.
אני מבין.
כי נשמע שאת במועדון, קאס.
אבל בכל אופן, זה לא העסק שלי.
נראה שחברת האשראי פשוט ראתה שימוש באותו הכרטיס
בשני מקומות שונים, שאחד מהם הוא מלון
שנהוג להשתמש בו למפגשים רומנטיים.
אז אין סיבה לדאגה, נכון?
אין סיבה לדאגה בצד שלי.
שיהיה לך ערב נפלא, קאס.
טוב, אנחנו מלאי אנרגייה הערב.
אז בבקשה, בואו נרים כוסית.
תראו אותי עם סכין ביד.
אל תגלו לבת שלי. היא עלולה לנסות לדקור אותי בו.
היי, סליחה שנעלמתי לך ככה.
זה בסדר. - לא תאמיני,
אבל יש לי בעיה קלה... - בכרטיס האשראי שלך.
כן.
כל הזמן היו לך הודעות.
לעזאזל.
אבל אל תדאג, זה בסדר גמור.
לא, אל תשלמי.
לא. לא אשלם על זה. כן, ג'ורג'יו חייב אותנו
בתשעה דולר לצדפה על כל הצדפות המקולקלות,
אז אנחנו נברח בלי לשלם.
מה?
"חגיגה שמחה זה יום מיוחד..."
הרגע שלנו הוא... -"אנחנו שמחים מאוד שבאת
והבאת את המשפחה היום
לג'ורג'יו..." - עכשיו.
"מסעדה..." - קדימה.
"איטלקית ומרכז ספורט."
אתה בסדר? - כן.
פשוט זרקתי את כל הדברים של קולטון לפח
לפני שנזכרתי שהסוויץ' שלי כאן ועכשיו אני לא מוצא אותו.
ג'ייקוב, אני מבינה למה טרי הקרפד המדבר מרגיז אותך.
אני לא נרגז.
פשוט חשבתי שהקשר שלך עם קולטון
היה שונה. - מה זאת אומרת?
אמרת לו שאת אוהבת אותו, טרינה,
גם אם דרך קרפד.
וזה דבר שאנחנו עוד לא אמרנו זה לזה, אז...
אני לא יודע, אני חושב שניסיתי לסגור מעגל,
אבל עכשיו אני מרגיש גרוע יותר לגבי הכול.
אבל למה אתה מרגיש גרוע יותר?
אתה רוצה שאשקר ואגיד ששנאתי את אח שלך?
ג'ייקוב, אתה יודע שהעובדה שאהבתי את קולטון לא משנה
את מה שאני מרגישה כלפיך, נכון?
אני יכולה לאהוב אנשים שונים ברגעים שונים מסיבות שונות.
כן, אבל עכשיו זה עכשיו ואת רוצה לשמור את הקרפד בכל זאת.
כן, כי יש לו משמעות בעיניי.
הוא מזכיר לי תחושה שהרגשתי פעם כלפי אדם ששנינו איבדנו.
אין חפץ של קולטון שאתה רוצה לשמור?
אני יודעת שגם אתה מתגעגע אליו.
מה זה?
שכחתי מזה לגמרי.
משום מה קולטון קיבל ציון 60 במבחן בביולוגיה
והוא היה צריך שאבי יחתום עליו.
הוא השקיע הרבה יותר זמן בניסיונות לזייף את החתימה של אבי
מאשר השקיע בהכנה למבחן עצמו.
כן. מתאים לקולטון.
כן.
עוד לא מצאתי את הסוויץ' שלי.
בבקשה.
הידיים שלי קטנות יותר ומתאימות יותר לחיטוט בזבל.
דבר מוזר להתרברב בו.
אתה יכול להחזיק לי את הרגליים? קדימה.
את רצי... כן, בסדר. אלוהים. כן.
בסדר. - אלוהים, השיער שלי.
אל תיתני לי להשתכר לבד, בבקשה.
איך עוד לא דקרת את אימא שלך? היא איומה.
איך את מעזה?
אימא שלי חלומית.
"אני איזי, ראשת העיר של דירפילד."
אלוהים אדירים. אני מרגישה שהיא כאן איתנו.
אם אהבת את זה, תמותי על החיקוי של דאסטי.
"אני רוצה נקניקיות ופירה."
זה מבטא אירי או נזק מוחי חמור?
בסדר. אז זה החיקוי של האב רובן.
בסדר.
"אני האב רובן.
אף אחד לא יודע אם רובן הוא שמי הפרטי או שם המשפחה."
"אבל אני מאוהב בהאנה."
אוי, בחייך! בחייך.
קלטתי מה קורה ביניכם אצל ג'ורג'יו.
בסדר, שמעי. אני לא יוצאת עם גברים. במיוחד לא עם כמרים.
בולשיט.
אני אוהבת להיות לבד.
זה הזמן הרב ביותר ש...
ביליתי עם מישהו זה זמן רב מאוד.
ותראי כמה את נהנית.
אני לעומתך לא לבד אף פעם.
לא ביליתי ערב לבד כבר... 20 שנה.
וואו. את חושבת שהיית עושה את זה אילולא המכונה?
אולי. סביר להניח.
כן.
טוב.
כי במקומך אני מרגישה שהייתי חושבת,
"האם זה מה שרציתי
או שהמכונה הכניסה לי מחשבות לראש?
ואיך אוכל לדעת אם אני עורכת שינויים עצומים כל כך
על סמך פרשנות משלי למשחק וידאו?
איך אוכל לדעת אם החלטתי נכון?"
אבל לי קל לדבר כי לא השתמשתי בה מעולם.
אני לא יודעת אם זה המעשה הנכון.
כלומר, זה מסוכן. זה מסוכן מאוד, אבל...
אבל אני מנסה משהו.
כמו שאת מנסה משהו כשאת מדברת איתי.
ואני חושבת שאת צריכה להישאר ולהמשיך לדבר איתי.
כלומר, יש מיטה נוספת.
אני נאלצת לדחות את ההזמנה.
חוץ מזה, אם אישאר, את יודעת,
לא תוכלי ליהנות מהערב הראשון שלך לבד.
בחייך, יהיה כיף. - לילה טוב, קאס.
"לילה טוב, קאס."
זה היה חיקוי שלך.
טוב מאוד. לרגע חשבתי שזה היה הד.
לילה טוב. - לילה טוב.
טוב, בעצם פתרנו את משבר ההשכלה.
כן. כן. - וואו.
כלומר, אילו הייתי זוכה
לסמינר "איך לטפל בעוף נא" שאנחנו מציעים
כשאני הייתי בתיכון, מי יודע איפה הייתי עכשיו?
מה רצית להיות כשהיית צעירה?
התכוונתי להיות צ'לנית.
באמת? - כן.
כן, התייחסתי לזה ברצינות רבה.
שיעורים בקונסרבטוריון,
נרשמתי לכל בתי הספר היוקרתיים למוזיקה.
זה היה החלום של ההורים שלי למעני.
כן, הלחץ לנגן מושלם היה רב מדי.
צריך לנגן את התווים הנכונים, לא?
כן, "צריך לנגן את התווים הנכונים".
איזה בלבול מוח.
כן. וזה מה שהיה כתוב בקלף המורפו שלי.
היה כתוב "צ'לנית", זה רק חיזק את התחושה
שנכשלתי בכך שוויתרתי על זה.
כן.
אבל אז שמעתי מה אתה אמרת...
אתה יודע, על כך
שהקלפים מכוונים אנשים למקום חדש.
והתחלתי לחשוב שאולי, כן,
הפוטנציאל שלי היה להיות צ'לנית, אבל...
אני לא יודעת, אולי אוכל למצוא דרך חדשה להיות מאושרת
בחיים האחרים שבחרתי.
כן. ואז ראיתי את החיזיון שלי וריחפתי באוויר.
פשוט זרמת.
כן, וזה מה שרציתי תמיד, אז...
מה איתך. מה...
מה רציתי להיות כשהיית צעיר?
אני לא יודע. - היי.
אפשר לומר שחיבבתי אסטרונומיה במשך תקופה מסוימת.
היו לי המון ספרים
ומערכות כוכבים זוהרות בחושך על תקרת החדר שלי.
ואז נסעתי לוויסלר לטיול סקי כשהייתי בקולג'
והשמיים שם אדירים.
הכוכבים בוהקים וקרובים ואינסופיים.
זה היה מציף מאוד, למען האמת.
הייתי בוויסלר. יפהפה שם.
בהחלט.
כמעט נשארתי שם.
היינו עשויים להיפגש.
היית יכול ללמד אותי על כוכבים.
טוב, בלבי, אני מורה.
כן. - מתברר.
אלוהים אדירים. תראה, כוכב שביט. תביע משאלה.
כן. הוא מכונה מטוס.
אני יודעת. ידעתי את זה.
אני... תפסיק. בחנתי אותך.
אז כן. יופי של אסטרונומיה.
"שביט דלתא".
טוב, זה הבית שלי.
לא יודע איך קרה שליווית אותי הביתה.
כן. איך זה קרה?
אני לא יודע איך לסיים את הערב.
לא תעזרי לי, מה?
בסדר. אז אני מניח שאניח את זה,
אשלוף את הזרועות... - וואו.
ואנסה חיבוק?
אז פשוט נזיז את הזרועות.
הן יזוזו קודם.
ונתחבק.
ונישאר כך.
עדיין נשארים.
רק חיבוק קטן ומקסים.
הקשיבו, דירפילד.
כאן שריף של כבוד בו קובאק בסיור הלילי שלו.
אם יש פה עבריינים, דוב דולק בעקבותיכם.
אז צחצחו שיניים וסרקו שיער
כי המשטרה מחפשת אתכם הערב.
עבור.
מר ג'ונסון, מה קרה?
קוד 594, ונדליזם?
אני מקווה שזה לא 211, שוד.
אתה בסדר, מר ג'ונסון?
אני לא רוצה להיות לבד.
מבוסס על ספר מאת מוריס וולש -
תרגום: אסף ראביד