Esi tikra, kad to nori?
Taigi, įdedu kortelę ir pasirodo užrašas: „Sužinok, kas esi“.
Tada atsirandu maža aš, apsirengusi lygiai taip pat,
kaip per Koltono laidotuves.
Aš ant Džordžijaus restorano stogo, kaip tikrame gyvenime.
Bet tada pamatau užrašą, ir tai ne „Pas Džordžijų“,
o „Melagė“. Todėl sudaužau iškabą, o tada viskas sprogsta.
Ir lieku stovėti tik aš.
TĘSTI?
Atrodė, lyg tai reikštų, kad dabar galiu būti kuo noriu.
Dabar, kai susidūriau su savo melu, galiu nuspręsti, kuo noriu būti.
Tai nuostabu.
Tau reikėjo eiti su manim. Galiu eiti su tavim?
DIDVYRIS
TIK VIENAS ŽAIDĖJAS
Turbūt turi tai padaryti vienas.
Arba galėčiau tau tai įrašyti?
KAS ESI
Nerealu.
Eina sau.
Ir kas tai buvo?
Panašu į teniso vaizdo žaidimą, kurį žaisdavome mudu su Koltonu.
Galiu pažiūrėti?
- Kas? - Nesimato. Vaizdas labai mirga.
Tai ji tiesiog dingo?
Po to, kai pažiūri, vizija dingsta?
Turbūt.
Tas, kas sukūrė šitą aparatą, savotiškas šiknius.
Sutinku.
Šis grafikas parodo, kaip sumažėjo lankomumas atsiradus MORFO aparatui.
Kas sudarinėja grafikus, direktore Pet?
Pati sudariau, blemba. Žinot, kodėl?
Nes mūsų kompiuterinės grafikos mokytojas metė darbą ir tapo stiklo pūtiku.
Jūs puikiai padirbėjot.
Žinot, ką? Turime problemą, žmonės.
Mokytojai meta darbus, mokiniai nelanko pamokų. Man reikia sprendimų.
Gerai, ar kam nors dar rūpi mūsų mokiniai?
- Dasti Habardai. - Aš tik norėjau pasakyti,
kad, mano galva, gan akivaizdu, kas vyksta.
MORFO privertė visus pagalvoti apie savo svajones
ir kaip galima pakeisti savo gyvenimus.
Bet čia, mokykloje, mes nieko nepakeitėm,
tik skyrėme papildomą vietą motociklui statyti.
Ji skirta visiems.
Aš tik manau, kad reikia peržiūrėti tvarkaraštį.
Vietoj to, kad metai po metų mokytume vis tą patį,
turėtume atsižvelgti į mokinių poreikius ir pageidavimus.
Turime parodyti jiems, kad yra neribotos galimybės
pasaulyje ir neribotos galimybės jų pačių viduje.
Žinot, ką? Man patinka naujasis Dastis.
Kai išgirdau, kad skiriesi, truputį sunerimau.
Mes nesiskiriame,
ir nemanau, kad čia - tinkama vieta apie tai kalbėti.
Ne, maniau, kad tave ištiko baisi nervinė krizė. Visi taip manėm.
Mielai daugiau padėčiau.
Moku prancūzų ir vokiečių kalbas. Truputį lotynų.
Puiku! Galėsi vesti fizinio lavinimo pamokas.
Argi tai ne trenerio Iglsono darbas?
Ne, po neištikimybės skandalo mane paskyrė dėstyti civilinę teisę.
Žinot, ką? Iš tikrųjų mane moko mokiniai.
Pritariu ponui Habardui.
Manau, atėjo metas pokyčiams.
DIRFILDO VIDURINĖ MOKYKLA
Brajanai Serkusai. Testas tragiškas.
Otas fon Bismarkas neišrado „otomobilio“.
- Pone Habardai, sveiki. - Panele Viksted.
Taip, aš tik norėjau pasakyti dar kartą,
kad jūsų kalba buvo labai įkvepianti.
- Kalba? - Taip.
Nežinau. Tiesiog kalbėjau iš širdies.
Žinot, mane ji sujaudino.
Po to, kai pamačiau MORFO viziją,
stengiausi labiau atsipalaiduoti,
stengiausi visko nekontroliuoti.
Taigi, aš...
Taip, man patiko jūsų mintis, žinot,
kad reikia leisti spręsti mokiniams.
Smagu girdėti, panele Viksted.
- Galit vadinti mane Alisa. - Alisa. Gerai, Alisa.
Alisa Viksted.
Manau, jūs - Trinos muzikos mokytoja.
Taip, Trina - pati geriausia.
Gaila buvo išgirsti apie jūsų padėtį namuose.
- Nieko tokio. - Aš ne dėl to jus atsivijau.
- Šiaip jau... - Aišku.
...tik norėjau paklausti, ar nenorėtumėt kartu pagalvoti
apie išplėstą tvarkaraštį.
- Žinoma. Taip, be abejo. - Puiku.
Turiu šiek tiek laisvo laiko po trečios pamokos rytoj.
- Gal 19.00 val. „Pas Džordžijų“? - 19.00 val. „Pas Džordžijų“ šįvakar?
Taip.
Taip. Pala. Kokia diena šįvakar?
- Šį... - Tai yra, kokia šiandien diena?
- Kalbu apie šįvakar. - Šiandien pirmadienis.
- Pirmadienis. Teisingai. - Taip.
Sena gera savaitės pradžia.
Leiskit pagalvoti.
Ei, Dastai! Mes su kambarioku Riešutų maišeliu šįvakar nusitašysim.
Valgysim želė ir gersim energinius gėrimus. Prisijungsi?
Sakei, su Riešutų maišeliu?
Taip.
Nors ir labai viliojantis kvietimas,
mes su Alisa turim apie šį tą pagalvoti.
Gerai.
Pačiam blogiau, bičiuli. Daugiau džiovintos jautienos mums.
Neatrodo, kad būčiau daug netekęs.
- Dasti, tu sveikas? - Taip.
- Girdėjau, kaip suspigai.
Manau, girdėjai, kaip vyriškai aiktelėjau, bet man viskas kuo puikiausiai.
Gerai.
Pala, kodėl lygini ant mano jogos kilimėlio?
Neradau kitos lyginimo lentos ir nenorėjau tavęs trukdyti,
nes mes gyvenam savarankiškai.
Kažkas lygina savo prabangias kostiumines kelnes.
Laukia svarbus vakaras?
Ką? Ne, nebent nuobodžių mokytojų susitikimą vadintum svarbiu vakaru.
O tu? Turi kokių nors rimtų solo planų šiam vakarui?
Taip. Dar ir kiek.
Krūva planų.
Taip, bet, žinai,
mūsų „pažintis su savimi“ reiškia, kad nebūtina visko pasakoti
- vienas kitam, taigi... - Taip.
100 % palaikau tave dėl nepasakojimo.
Gerai. Taigi, dėl manęs nesijaudink.
Aš veiksiu ką nors smagaus.
KRUIZINIO KRUIZO UŽEIGA ATIDARYTA
- Sveika, Marta! - Kese.
Vajetau. Kaip smagu tave matyti.
Ką čia veiki?
Bent kartą turiu laisvą vakarą, tad pažiūrėjau, „ką geriausia veikti vienai“,
pirmoji sąraše buvo „viešnagė prabangiame viešbutyje“.
Šaunuolė, Kesė. Deja, pasirinkai prastą laiką.
„Dirfildo elektros energija“
surengė kasmetinę darbuotojų šventę
ir užėmė visą viešbutį.
Atrodo, kad vienintelis likęs kambarys ir vėl yra Įgulos patalpos.
Jei tik bus vyno, išgyvensiu.
Gerai. Ir dar turėčiau tave perspėti, kad tavo motina
šįvakar sakys kalbą.
Dabar neturiu jėgų bendrauti su ta prietranka.
Ji stovi man už nugaros, ar ne?
Ne. Kodėl? Ar aš susiraukiau?
- Nesusirau... - Ne, aš ne...
- Pamaniau... - Ne, turėjau galvoje...
Aš ne tokia kvaila, kad sėlinčiau tau iš už nugaros, Kese.
Šiaip ar taip,
nenorėčiau būti nudurta.
Sveika, motina. Spėju, girdėjai apie mano viziją.
Jau visi apie ją girdėjo, Kese.
Ir turiu pasakyti, kad man neramu,
kai neseniai išsiskyrusi moteris, tokia kaip tu,
švaisto pinigus pernelyg brangiam viešbučio kambariui,
nors pati bemaž negauna pajamų.
Gaila, kad nesikreipei į mane, jei tau kilo bėdų.
Žinai, visada mylėjau Dastį kaip sūnų.
Tikrai? Nes, pamenu, per savo kalbą vestuvėse
sakei, kad „prie jo reikia priprasti“.
Ir nesikreipiau į tave, motina, nes aš tave išbraukiu iš gyvenimo.
Tai reiškia, kad nenoriu tavęs matyti. Nenoriu girdėti tavo nuomonės.
Štai tas pyktis.
Esu tikra, kad Dasčiui šis tavo bruožas niekad nepatiko.
Gal nuvesiu tave į tavo numerį, Kese?
Ir, Izi, gal galėtum eiti į savo kambarį,
jei jau užsispyrei, kad jo tau reikia kalbai paruošti.
Kalba paruošta, Marta.
Labas vakaras, „Dirfildo elektros energija“.
Šio vakaro nuotaika - labai energinga.
Džeikobai?
Ką darai?
Aš tik norėjau iškraustyti Koltono spintelę.
Tikrai? Tu tuo įsitikinęs?
Taip. Direktorė Pet sakė, kad spręsti man, o man įgriso kasdien pro ją vaikščioti.
Žmonės turi susitaikyti su tuo, kad jo nebėra,
iš esmės mano vizija ir buvo apie tai.
Kodėl tavo vizija buvo apie tai?
Nes tai buvo žaidimas dviem žaidėjams, taip ir jautiesi būdamas dvyniu.
Visą gyvenimą esi vienas iš dviejų.
Viskas, ką darai, yra arba taip pat, arba kitaip nei kito žmogaus,
o dabar to žmogaus nebėra.
Liko tik vienas žaidėjas, ar ne?
Metas gyventi toliau.
Ir štai mano „Nintendo Switch“.
Žinojau, kad jis jį pavogė.
Išvis, kas čia?
Nežinau.
Nori, kad padėčiau? Galiu, jei nori.
Ne, tavim dėtas atsitraukčiau.
Manau, ten yra maisto.
Šlykštu.
Gerai.
- Ačiū. - Tau ačiū.
- Už... Taip. - Skanaus. Smagiai pavakarieniaukit.
Jo. Tik pažiūrėkit!
Atėjo Žavusis Dė!
Leisk atspėti, „Ypatingas vienišiaus užsakymas“, stalas vienam?
Ne. Šiaip jau, mes kartu.
Mokytojų susitikimas.
Stalas dviem Dipopui ir šiai žaviai gėlelei?
Atleiskite, kol atsigausiu nuo šoko.
Šiaip ne taip atsigavai. Gal galėtume gauti stalą?
Kaip tik žinau tinkamą.
Guma!
- Prašau, po jūsų. Signora pirma. - Gerai.
Ačiū.
Dė, labai tavim didžiuojuosi, žmogau.
Kai kurie draugai pamanytų, kad per greitai susiradai paną.
Bet aš žinau, kad šalta lova - mirties nuosprendis.
Tai darbo susitikimas.
Ką? Negali būti, brolau. Matei tas ryškias lūpas? Tai pasimatymas.
Gal kas nors ir pasikeitė nuo tų laikų, kai eidavau į pasimatymus,
bet signalus aš atpažįstu.
Tu ėjai į pasimatymus dar praėjusią savaitę.
Ir man jų netrūksta, mažuti.
Taigi, atėjome. Prašom štai čia, panele...
Alisa.
- Alisa, kaip iš Stebuklų šalies. - Taip.
- Man patinka. - Taip. Ačiū.
Ir, žinoma, štai čia - Zanderis, dar žinomas kaip Guma.
Jis šįvakar plukdys jūsų gondolą.
Mums nereikia gondolininko. Ir taip jau užtektinai absurdiška.
Gerai.
Vis tiek įprasta duoti arbatpinigių.
- Liaukis, čiuožk iš čia, Guma. - Gerai.
Mano mieloji Alisa žino, ką mėgsta. Ką šįvakar geriame?
Aš stengiuosi plaukti pasroviui. Taigi, taip, ką benuspręsi, Dasti.
Gėrimai, ar ne? Gėrimai. Taip, gėrimai.
Ką paprastai žmonės geria?
Ar... Turime sulčių arba vandens.
Limonadų ar geriau... Negazuotų.
Arba, jei norėtum, galėtum ko nors užsisakyti
iš alkoholinių gėrimų.
Atleiskite mano draugui.
Tai jo pirmas pirmasis pasimatymas po 23 metų.
Nesijaudinkit. Aš viskuo pasirūpinsiu.
Nesakiau jam, kad tai - pasimatymas.
Ne, žinoma. Tai tik...
kolegų susitikimas, tiesa?
Taip.
Todėl tikrai turėčiau tiesiai pasakyti
apie tą bandomąjį laikotarpį atskirai nuo žmonos,
nes jis truks tik sekso savaites... Šešias savaites.
Per šešias savaites daug gali nutikti.
Ypatingas Džordžijaus pirmadienio vakaro pasiūlymas,
„šampaniuks ir austrytės“. Pirmyn!
Nieko prieš, jei prisijungsiu?
Prašom.
Tiesą sakant, labai smagu stebėti per saugų atstumą.
Tai ir tu apie tai nežinojai, kai rezervavai kambarį?
Mano butą užpylė per audrą, todėl kelias dienas gyvenu čia.
Sveiki, „Dirfildo elektros energija“.
Šio vakaro atmosfera - energinga!
Apsivožk.
Gerai, dabar visi trumpam pasikrausim...
ir pasitiksime netikėtą šio vakaro svečią,
kuris parodys mūsų atnaujintas uniformas.
ATSIJUNGIAU PER „DIRFILDO ELEKTROS ENERGIJOS“ TŪSĄ
Jis jums patiko kaip „Bosas grabinėtojas numeris trys“
mokymuose apie seksualinį priekabiavimą.
Pasitikite Kerį Habardą!
Čia mano uošvis.
Neįtikėtina.
Liūdna, tiesa? Kaip jis staiposi?
Manau, drąsu atsiduoti savo aistrai.
Manau, jis ilgisi Dasčio mamos.
Niekad nesuprasiu, kaip žmonės gali išsiskirti
ir vis tiek sakyti, kad myli vienas kitą.
Gal todėl, kad nesugebi mylėti.
Visas miestelis mane myli, Kese.
Atsiprašysiu,
neturėčiau švaistyti savo balso nereikšmingiems pokalbiams.
Gerai.
Įtemptas susidūrimas.
Atsiprašau, ji visur.
Tarsi bandytum atsikratyti toksiško bumerango.
Bet neturėjau taip pratrūkti.
Ne, gerbiu tavo jausmus.
DŽONSONO UNIVERSALINĖ PARDUOTUVĖ
Nenoriu daryti blogos įtakos, bet jaučiu, kad galėtum neiti į darbą,
kol pono Džonsono nepaleis iš ligoninės.
Ponas Džonsonas man buvo labai geras.
Ir, atsiprašau, kaip tai gali nebūti bloga įtaka?
Nes pasakiau: „Nenoriu daryti blogos įtakos.“
- Todėl ir nedarai. Supratau. - Taip.
Turiu pasirašyti už gautą siuntinį. Suskaičiuok bandeles, spurgele.
Ko tik paprašysi, spurgiuk.
Ką darai?
Nieko.
Čia - kalbantis rupūžius Teris.
Padovanojau jį Koltonui ir pamaniau, kad jei jau jį išmesi...
Rupūže, koks tu žavus, Koltonai.
Čia tu?
Taip, gali jį personalizuoti ar panašiai. Žiauriai kvaila.
Bet jei tu jo nenori...
Myliu tave, Koltonai.
Tikra rupūžė, ar ne?
Kodėl norėtum jį pasilikti?
Nes neturiu beveik nieko, susijusio su Koltonu.
Jėga. Aš nieko daugiau nenoriu. Visa tai - šiukšlės.
Bet tu jį pasilik.
Tos trumų drožlės - nerealios, tiesa?
Ir 15 žalių už riekelę. Mio dio!
Argi nėra įprasta nesakyti klientams kainos,
kol jų neaptarnauji?
Šitas tipas žiauriai juokingas, ką? Tikras lobis.
Gal galiu pasiūlyti tiramisą
ar mūsų garsiąją panakotą?
Labai gaivi, labai lengva.
- Ne, manau, kad nereikia. - Taip.
- Gerai. - Ačiū, Džei.
Guma! Reikia nuskaičiuoti nuo kortelės. Ji su mikrolustu.
- Garsus ir pasitikintis. Na ir derinys. - Taip.
Taip.
Turbūt turėtume peržvelgti mūsų sugalvotas naujas idėjas.
Teisingai. Taip. Pažiūrėkim, koks vaikus apims įkvėpimas.
Taigi, kalbėjome, kad reikia įtraukti į tvarkaraštį daugiau praktinių įgūdžių.
Taip.
Todėl sugalvojome padangų keitimą...
- Gerai. - ...mokesčius.
Kaip apvilkti pūkinę antklodę.
Taip. Visa tai labai svarbu.
Tinkama mityba. „Tinkama“ pabraukta.
Nežinau, ką tai...
Tiesiog atrodė, kad sugalvojom daugiau.
Ne, gal tai nebuvo pats našiausias „minčių lietus“.
Gal tai prasideda nuo mūsų.
Turiu galvoje, galim kiek norim keisti tvarkaraštį,
bet jei mes, kaip mokytojai, nepraplėsim savo horizontų...
Taip. Suprantu.
Jaunas gaidžiukas giedoti mokosi iš seno.
Manau, tai airiška patarlė. Atsiprašau.
Ne, tiesiog tavo akcentas labai seksualus.
- Supratau. - Taip. Tikrai.
- Tai sakai, mano tarmė seksuali, ką? - Taip.
Ša, panaitėle, bo sujauksi šitą kramę.
Ne, negali būti, kad sakai tikrus žodžius.
Jei vograučiau blėnius, vienas tupėčiau.
Blėnius? Ką reiškia „blėnius“?
Čia tiesiog žodžiai.
Di-Dastai. Kaip laikaisi, žmogau? Turiu su tavim pakalbėti.
Mes dabar užsiėmę, Džordžijau.
Ar viskas gerai?
Taip. Buvo problema su austrėmis.
Gerai. Mes abu valgėme austres.
Taip. Tik su tomis, kurias valgė Dastis.
Jis turi problemų su mikrobioma, norėjau jam parodyti
keletą pratimų skrandžiui,
kad jis galėtų išvengti reakcijos.
- Ačiū, bičiuli. - Taip, aš tau padėsiu.
Tai kokia ta sumauta krizė?
Dė, su austrėmis viskas gerai. Bėda su kredito kortele.
Tik nenorėjau pridaryti tau gėdos Alisos akivaizdoje.
Dabar jau vėloka.
Jei yra bėdų su mano kredito kortele, tai todėl, kad išpūtei mano sąskaitą.
Aš tavim rūpinausi, brolau. Pasakyk, kad nenorėjai tų eršketų ikrų.
Mano dėka pasirodei kaip turtuolis su visais priedais.
Koks turtuolis turi problemų su mikrobioma?
Atsiprašau.
Dasti? Ar viskas gerai?
Labas, Kese. Atleisk, kad trukdau.
Tik pamaniau, kad turėtum žinoti, kad yra bėdų su mūsų kredito kortele.
Bandžiau ja atsiskaityti „Pas Džordžijų“, bet ją atmetė.
„Pas Džordžijų“? Maniau, tu mokytojų susirinkime.
Taip ir yra.
Tiesiog generuojame idėjas su kita mokytoja.
Su kuria?
Su mokytojais, jų daug.
Šiaip ar taip, patikrinau mūsų kredito kortelės išrašą,
nuo jos neteisėtai nuskaitytas mokestis „Kruizinio kruizo užeigai“.
Dasti, aš esu „Kruizo užeigoje“.
Supratau.
Nes atrodo, kad esi klube, Kese.
Bet, šiaip ar taip, tai ne mano reikalas.
Turbūt kredito kortelės kompanija pamatė, kad ta pati kortelė panaudota
dvejose skirtingose vietose, viena iš kurių - viešbutis,
kurį dažnai įsimylėjėliai renkasi susitikimams.
Taigi, nėra dėl ko nerimauti, ar ne?
Dėl manęs nėra ko nerimauti.
Gero vakaro, Kese.
Šįvakar mes tikrai pilni energijos.
Todėl visų prašau pakelti taurę.
Žiūrėkit, laikau peilį.
Neprasitarkit dukrai. Ji gali pamėginti mane nudurti.
Atsiprašau, kad taip tave palikau.
- Nieko tokio. - Nepatikėsi,
- bet man iškilo problema su... - Kredito kortele.
Taip.
Tau vis mirgėjo žinutės.
Po perkūnais.
Bet, garbės žodis, nesijaudink. Viskas gerai.
Ne, tu nemokėsi.
Ne, aš už tai nemokėsiu. Taip, Džordžijus iš mūsų paėmė
devynis žalius už austrę - už visas blogas austres,
todėl sąskaitos neapmokėsime.
Ką?
Smagiai atšvęskit Šiandien jūsų diena
- Mūsų proga... - Labai džiaugiamės, kad atėjot
Kartu su visa šeima
- „Džordžijaus“... - ...dabar.
- Itališkame - Eime.
Restorane ir sporto centre
- Tau viskas gerai? - Taip.
Aš tik išmečiau visus Koltono daiktus į šiukšlyną,
o po to prisiminiau, kad ten buvo mano „Switch“, ir dabar jo nerandu.
Džeikobai, suprantu, kodėl nusiminei dėl kalbančio rupūžiaus Terio.
Aš nenusiminiau.
Turbūt tik maniau, kad tavo santykiai su Koltonu
- buvo kitokie. - Kaip suprasti?
Tu jam pasakei, kad jį myli, Trina,
nors ir per rupūžių.
O mes vienas kitam to dar nepasakėme, todėl...
Nežinau. Turbūt bandžiau padėti tašką,
bet dabar jaučiuosi dar bjauriau dėl visko.
Bet kodėl tu jautiesi bjauriau?
Nori, kad meluočiau ir pasakyčiau, kad nekenčiau tavo brolio?
Džeikobai, juk supranti, kad mano meilė Koltonui
nesumenkina to, ką jaučiu tau, ar ne?
Galiu mylėti skirtingus žmones skirtingu laiku dėl skirtingų priežasčių.
Taip, bet kalbam apie dabar. Ir tu vis dar nori pasilikti rupūžių.
Taip, nes jis man kai ką reiškia.
Jis man primena tai, ką kadaise jaučiau žmogui, kurio abu netekome.
Argi nėra jokio Koltono daikto, kurį nori pasilikti?
Žinau, kad ir tu jo ilgiesi.
Kas čia?
Visai apie tai pamiršau.
Koltonas kažkaip gavo D su minusu už biologijos testą,
reikėjo, kad tėtis jį pasirašytų.
Jis daugiau laiko praleido bandydamas padirbti tėčio parašą,
nei ruošdamasis pačiam testui.
Taip. Tipiškas Koltonas.
Taip.
Vis dar neradau savo „Switch“.
Leisk.
Mano rankos mažesnės ir labiau tinka raustis šiukšlėse.
Labai keistas privalumas.
Gali palaikyti mane už kojų? Nagi.
Tu rim... Taip, gerai. Jėzau. Taip.
- Gerai. - O Dieve. Mano plaukai.
Prašau, neversk manęs nusigerti vienai.
Kaip tu dar nenubedei savo motinos? Su ja nelengva.
Kaip tu drįsti.
Mano motina nuostabi.
„Aš - Izi, Dirfildo merė.“
Po paraliais. Tarsi ji būtų čia, su mumis.
Jei tau tai patinka, patiks ir mano Dastis.
„Nespjaučiau į dešrigalius su koše.“
Čia airių kalba ar sunkus smegenų pažeidimas?
Gerai. O čia - mano tėvas Rubenas.
Gerai.
„Aš tėvas Rubenas.
Niekas nežino, ar Rubenas - mano vardas, ar pavardė.“
„Bet aš įsimylėjęs Haną.“
Liaukis! Baik.
Pajutau tarp jūsų kibirkštėlę pas Džordžijų.
Gerai, paklausyk. Nevaikštau į pasimatymus. Ypač su kunigais.
Kabini makaronus.
Man patinka būti vienai.
Dabar čia su tavim prabuvau ilgiau,
nei su kuo nors kitu jau labai ilgą laiką.
Ir pažiūrėk, kaip tau smagu.
Matai, o aš niekad nebūnu viena.
Nemiegojau viena gal 20 metų.
Kaip manai, ar jūs tą darytumėte, jei nebūtų aparato?
Gal. Tikriausiai.
Taip.
Tai gerai.
Nes tavo vietoje aš tikriausiai galvočiau:
„Ar aš iš tikrųjų šito norėjau,
ar aparatas paveikė mano mintis?
Ir iš kur žinau, ar nepradėjau visko keisti iš esmės
tik dėl to, kaip interpretavau vaizdo žaidimą?
Iš kur žinau, kad teisingai apsisprendžiau?“
Bet, žinai, bepigu man kalbėti, nes aš aparatu nesinaudojau.
Nežinau, ar elgiuosi teisingai.
Tai rizikinga. Viskas rizikinga. Bet...
Bet aš kažką išbandau.
Kaip ir tu išbandai, kalbėdamasi su manim.
Ir manau, kad turėtum likti čia ir toliau kalbėtis su manim.
Čia yra antra lova.
Teks atsisakyti.
Be to, jei liksiu, žinai,
tau nepavyks pasimėgauti pirmąja naktimi, praleista vienumoje.
- Liaukis. Bus smagu. - Labanakt, Kese.
„Labanakt, Kese.“
Šitaip pamėgdžiojau tave.
Labai gerai. Sekundėlę pamaniau, kad girdžiu aidą.
- Labanakt. - Labanakt.
Iš esmės išsprendėme išsilavinimo krizę.
Taip.
Žinai, jei būčiau sudalyvavusi
mūsų siūlomame seminare „Ką daryti su žalia vištiena“,
kai mokiausi mokykloje, kas žino, ko būčiau pasiekusi, ar ne?
Kuo norėjai būti jaunystėje?
Ketinau groti violončele.
- Rimtai? - Taip.
Žinai, aš gan rimtai į tai žiūrėjau.
Mokytis konservatorijoje,
stoti į visas prabangias muzikos mokyklas.
Mano tėvai svajojo apie tokią mano ateitį.
Taip. Bet spaudimas būti tobula buvo per didelis.
Reikia pataikyti į natas, tiesa?
„Taip, reikia pataikyti į natas.“
Na ir paistalai.
Taip. Taip buvo užrašyta ant mano MORFO kortelės.
Buvo parašyta „Violončelininkė“, todėl tik dar stipriau pajutau,
kad aš susimoviau dėl to, kad pasidaviau.
Taip.
Bet po to išgirdau, ką pasakei
apie tai,
kad kortelės nukreipia žmones įvairiomis kryptimis.
Ir pradėjau galvoti, gal, taip,
mano potencialas buvo tapti violončelininke, bet...
Nežinau, galėčiau rasti naują būdą, kaip tapti laiminga
kitame gyvenime, kurį pasirinkau.
Taip. O tada pamačiau savo viziją, aš sklandžiau ore.
Pasidavei tėkmei.
Taip. O aš iš tikrųjų visada to norėjau, todėl...
O tu? Kuo...
Kuo tu norėjai būti jaunystėje?
Nežinau.
Turbūt kurį laiką domėjausi astronomija.
Turėjau visas knygas
ir tamsoje švytinčius žvaigždynus ant kambario lubų.
O paskui, kai studijavau koledže, išvykau į Vislerį slidinėti,
ir dangus ten buvo fantastiškas.
Žvaigždės ten tokios ryškios, taip arti ir jų - begalė.
Jei atvirai, man užkando žadą.
Esu buvusi Visleryje. Ten gražu.
Tikrai.
Aš vos ten nepasilikau.
Mes galėjome susitikti.
Būtum pamokęs mane apie žvaigždes.
Širdyje esu mokytojas.
- Taip. - Akivaizdu.
O Dieve. Žiūrėk, ten kometa. Sugalvok norą.
Taip. Ji vadinama lėktuvu.
Žinau. Žinojau.
Aš... Baik. Aš tave tikrinau.
Taip. Geras astronomas.
„Delta kometa“.
Čia mano namai.
Nežinau, kaip taip nutiko, kad parlydėjai mane namo.
Taip. Kaip tai nutiko?
Tikrai nežinau, kaip užbaigti vakarą.
Tu nepadėsi, tiesa?
Gerai. Tada, tikriausiai, nuleisiu šitą,
ištiesiu šitas
ir pamėginsiu apsikabinti?
Taigi, judiname rankas.
Jos pajuda pirmos.
Ir apsikabinam.
Ir prisiglaudžiam.
Vis dar glaudžiamės.
Tiesiog gražiai apsikabinom.
Dėmesio, Dirfilde.
Šiąnakt budi garbės šerifas Bo Kovakas.
Banditai, žinokite, kad jūsų pėdomis seka lokys.
Todėl išsivalykit dantis ir susišukuokit,
nes šįvakar jumis pasirūpins įstatymas.
Baigiau.
Pone Džonsonai, kas nutiko?
594 - vandalizmas?
Tikiuosi, ne 211. Tai įsilaužimas.
Jums viskas gerai, pone Džonsonai?
Nenoriu būti vienas.
PAGAL M. O. VOLŠO KNYGĄ
Išvertė Sandra Siaurodinė