ВЪВ ФОРМА С ФРЕЯ ФРЕЯ ПРАЙС
Фрея, здравей. Кметица Фонтейн е.
Разбрахме се за края на седмицата, но ми се отвори място в графика
и се чудех искаш ли да обядваме днес?
Добре, ще ти пиша. До скоро.
Ето приходите от продажбата на излишните ми покупки.
От гаражната разпродажба на пресите за сандвичи.
И продадените онлайн. - Колко преси за сандвичи си купила?
Много, не бях на себе си, като Майки ме заряза.
И нямам представа защо. Сандвичите трябва да са студени.
Спокойно, ще те отървем от дълга.
Извинявай, че го казвам, но можем да изкараме пари и от наем.
Предложих да плащам.
Няма да искам наем от най-добрия си приятел.
И ми е приятно да чувам как Дъсти топурка сутрин.
Първо, не топуркам. Стъпките ми са тежки и силни.
Второ, това е временна ситуация, хора.
Седмица-две и ще си ходя. Не свиквайте с мен.
Ако някой ще пазарува, може ли да ми вземе
мини оризови кексчета, Кас винаги купува с морска сол.
Нямаш проблеми, Дъсти.
Честно да ти кажа, като с Кас обявихте това себетърсене,
мислех, че е голяма грешка. - И аз, обсъдихме го.
Но откакто живееш у нас, а Кас работи за мен, виждам позитивите.
Кас работи за теб?
Започва в ресторанта от днес. Присъединява се към семейството.
Но и ти си невероятен. Аз нямаше да се справя.
Благодаря.
Заряза жена си.
Сега дъщеря ти не ти говори. - Не е вярно.
Сав, Трина не му говори, нали? - Абсолютно.
Общуваме по-малко, откакто се изнесох, но съм в час какво става с нея.
Тя ще те вземе, нали, скъпа?
Имаш предвид с кола ли? Абсурд.
Трина обеща да не кара, докато не вземе книжка.
Взе я миналата седмица. - Така ли?
Страхотно.
Бързо растат, времето лети.
Ето ви за обяд. - Благодаря, Джорджо.
Благодаря, Джорджо. - Приятно учене и преподаване.
Дъсти, ти оправи ли си леглото? - Водно легло трудно се оправя.
Уолтър? Уолтър!
Насам.
За бога! Това сексуална практика ли е? Да беше заключил вратата.
Репетирам един фокус, но още не знам как да се измъкна.
Хайде, ставай.
Нищо чудно, че ти трябва физиотерапевт. Виж какви ги вършиш!
Какво ли би казала Фрея? - Щеше да се впечатли.
Тя си пада по фокуси ли? - Не знам, повечето хора ги харесват.
Поверяваш й деликатното си здраве, а не знаеш нищо за нея?
Не е съвсем нищо. Често носи оранжево.
Само любим цвят не ми върши работа.
Заради срещата ли питаш? - Чак пък среща.
Фрея ми се примоли да я изведа и се съгласих.
Заради предсказанието ти ли?
Не, в предсказанието просто карах нанякъде.
ПРИЗРАК
ТРЯБВА ДА ОТКРИЕШ КОЙ СИ
Готино.
Не знам какво значи.
Че си целенасочена.
Но не загърбвай хората около себе си.
Не оставяй живота да мине покрай теб. - Не дойдох в супера да философствам.
Ако нямаш полезна информация, имам и друга работа.
Като се замисля, Фрея май спомена, че харесва коне.
Освен да замъкна и кон на обяда, а?
Да ти кажа, най-добре си стой така във веригите.
Благодаря, че ще ме закараш до училището, Трина.
Държиш волана правилно.
Щях да ида с тротинетката,
но вчера разтегнах мускул около слабините.
Днес по-добре да няма напрежение.
В слабините имам предвид. Слабините на твоя старец.
Ако още веднъж кажеш "слабини", ще ходиш пеша.
Видя ли, че ми говори, Савана!
Хайде да си приказваме. - Добре, каква е тая история с Алис?
Чукахте ли се вече? - Трина.
Нали искаше да говорим?
Ти пожела ясни граници, а сега се сърдиш, че се изнесох.
Затова ли мислиш, че се сърдя?
Опитвам се да стана по-добър баща, съпруг и човек.
Чух, че не са правили секс. - Къде го чу?
В драмсъстава коментираха. - Да си коментират пиесата.
Тя е по-зле и от любовния ти живот. - Трина.
Откакто Алис замести г-жа Стебъл, пиесата за нищо не става.
Коя пиеса? - "Нашият град".
"Нашият град" - класика. И аз съм я играл.
Страхотно. - Бях професор Уилард.
Играл си учител в училищна пиеса?
Животът ти наистина е пълна скука. - Ролята е хубава.
Не личи, Алис не ни обяснява нищо.
Въобразява си, че може да замести всеки.
Прави каквото може. - Никой нищо не прави, много е зле.
Буквално никой не се старае.
Гроувърс Корнърс. Я да видя.
Гроувърс Корнърс
се извисява върху гранит от плеистоцена по пътеката на Апалачите.
Само да ти кажа...
Отзад се чува много силно. - Какво?
"Нашият град."
"ДЖОРДЖО" РЕСТОРАНТ И СПОРТЕН ЦЕНТЪР
Това, че Зандър ще ти покаже
как се кара гондола, не значи, че ти някога ще я караш.
Да, ясно.
За да те направя гондолиер, трябва да има природно бедствие
или някаква зараза да натръшка целия персонал.
Но тогава най-вероятно направо ще затворя ресторанта.
Няма проблем, Джорджо. - Искам да си наясно.
Не очаквай специално отношение.
Започваш обучение за младша хостеса,
но ако се стараеш и виждам напредък всеки ден,
след няколко години ще си сервитьорка на пълен работен ден.
Отива ти. - Много се надъхах.
Аз няма да съм тук. Отивам за оризови кексчета за Дъсти.
Днес гледай Зандър и се учи. - Какво ще вземеш на Дъсти?
Покажи й как се гребе, Зандър.
Искам плавни движения. Наближават обедните резервации, хайде!
И без плавни движения става. Гондолата се движи сама.
Това е направо унизително.
Ще ставам сервитьорка на пълен работен ден като дъщеря ми, тийнейджърката.
Постепенно ще се издигнеш.
Макар мен да не ме е повишавал нито веднъж за шест години.
Не знам дали това ми е целта, просто не ми се стои вкъщи.
Поне ще имам финансова свобода.
"Джорджо" не е кой знае какво, но малко хора биха наели
39-годишна майка, която е работила единствено за себе си.
Тук никой няма да те упрекне. - Благодаря.
О, не!
Майка ми защо е дошла?
Боже! - Какво?
Нищо, няма хостеса. Дай сами да си изберем маса.
Добре.
Онова сепаре изглежда много приятно.
Изи, и тук има свободни маси. - Със сигурност ме видя.
Срамува се от мен, така ли? Иска да се скрие.
А уж никой нямало да ме съди.
Да ти дам ли да гребеш?
Какво? - Да погребеш?
Съжалявам.
Емили, върви нормално. Какво ти става? - Татко, непоносим си.
Първо ми казваш да вървя изправена, а после ме обиждаш, писна ми.
Тук пише, че ме целува, но бащински, нали?
Аз защо играя баща й? Всички знаят, че ходим.
Така е. - Ето.
Плюс това бадминтонът ме разсейва.
Съжалявам, не съобразих. Можеше да запазя целия салон.
Я си починете пет минути, аз ще си прегледам записките
и ще видим.
Ще търсите подсказки в интернет ли? - Да, именно.
Здрасти. - Привет.
Ето я известната режисьорка. - Защо си тук, нямаш ли час?
Имам, пуснах им филм, което не е в мой стил,
но Трина май ти създава главоболия с пиесата.
Мисля, че е заради мен.
Въпросите й са съвсем основателни, но аз не разбирам от театър.
Това е. - Мога да ти помогна.
Я елате, край на почивката.
Нямаше пет минути и не сме в твой час.
Така е, но пиесата, която репетирате, ми е добре позната.
Какъв е проблемът? - Пиесата не става.
Явно е важно произведение, но не го разбираме.
Буквално нищо не се случва. Няма нито декори, нито костюми.
Да видим. Трина, за какво е сцената?
Баща ми е отвратителен. - Трина.
Не, сценичният ми баща се държи много гадно.
И ми иде да го блъсна. - Малко е крайно и го няма в пиесата.
Блъсни ме, но не силно и не в лицето.
Дай пак репликата. - Добре.
Емили, върви нормално. Какво ти става? - На теб какво ти става?
Добре!
Добра реакция, Трина. - Много добра.
Но да не забравяме, че... - Тук май става нещо интересно.
Да направим сцената отначало.
Добре.
Аз отивам да си водя часа. - Моля те, остани.
Присъствието ти явно помага.
Добре го бутна.
Много хубава рокля. Откъде е?
Грабнах я напосоки. Оранжевото много ми допада.
Дами, нося ви питиета. - Дойдох и аз.
Да, заемам незначителна длъжност в този нелеп ресторант.
Мамо, чакам коментарите ти. Това ли e "кралска особа" в наши дни?
Подиграй се, нали затова си дошла? - Кас, не подозирах, че работиш тук.
Това дъщеря ти ли е?
Само за момент.
Знаела си, не отричай!
Джорджо ти е казал и уж случайно си организираш работна среща точно тук.
Не сме тук по работа.
Само че вече ми е все едно какво мислиш.
Много си жалка.
Животът ми е далеч по-хубав, откакто не си част от него.
Ти си злонамерена, затова те отрязах и точка.
Готови ли сме? - Трябва да им кажем специалитетите.
Днес имаме ново предложение в менюто. Тиквени къси пръстчета.
Подобни са на пилешките, но са от тиквички
и са по-къси, като пръстите на краката - тиквени къси пръстчета.
Вкуснотия.
Извинявай за това.
Няма защо, но имам няколко въпроса.
Ето, знаех си.
Първият е, пръстчета ли да си поръчаме, или направо цял крак?
Емили, върви нормално. Какво ти става? - Татко, непоносим си.
Първо ми казваш да вървя изправена, а после ме обиждаш.
Писна ми!
Това беше страхотно, Трина.
Все едно мен ме удариха. - Направо.
Може ли да се намеся? - Очаквах го.
Отчето не иска насилие в училищната пиеса.
Не, има по-безопасен начин да се блъскат.
Ще ни покажете ли, отче? - Не е редно.
Ще ни е от полза.
Отец Рубен води бадминтона, а ние трябва да минем текста.
Ще ви покажа това-онова. - Супер!
Стига де. - Какво става?
Не знам, но е супер.
Свиваш дясната ръка в юмрук, а лявата опираш в гърдите му,
за да запазиш разстоянието помежду ви.
Публиката вижда юмрука, но точно преди контакта,
ти го отпускаш и само леко го докосваш с пръсти.
Докато довършваш движението, се завърташ и тропваш с левия крак.
Ето така.
Стига бе!
Много яко, отец Рубен. Откъде знаете такива неща?
Да кажем, че като дете гледах много кеч.
Изборът беше между семинарията и кеча.
Какво друго можете?
Позагубил съм форма. И няма да се бия с ученик.
Покажете върху баща ми. - Какво?
Няма смисъл. Все повече се отдалечаваме от текста.
Дъсти, нали това искахме? На учениците да им е интересно.
Да включим в програмата теми, които ги вълнуват.
Ще се издигнеш в очите на Трина. Хайде!
Добре, съгласен съм.
Само да загрея, че разтегнах мускул в слабините.
По-полека, нали? - Не бой се.
Преди имахте едни такива...
Говори ли ти се за проблема с дъщеря ти?
Да не си разваляме следобеда.
Добре, но ми се струваш разсеяна.
Понякога имам отнесен вид, докато се концентрирам.
Не го приемай лично, скъпа.
Добре, скъпа.
Да сменим темата.
Една от колежките ми танцьорки отглеждаше коне.
Даже ходеше на състезания по обездка. - Не харесвам коне.
Сериозно ли?
Не знам защо реших така.
А кое ти е любимото животно?
Изи, не ми пречи, че дъщеря ти те мрази.
Не ме мрази, минава през труден период.
Каза ми, че ме отрязва, каквото и да значи това.
Наскоро ми заяви, че съм неспособна да обичам.
Какво лошо има в това?
Мила си, но знам какво си мислиш.
Така ли?
Опитах се да я изоставя. Тя беше още малка.
Тъкмо бяхме дошли в Диърфийлд.
За малко да я зарежа.
Тя беше щастлива тук.
С Марта много се разбираха.
Но аз бях толкова отегчена, че реших просто да си тръгна.
ПРОДЪЛЖЕНИЕ?
Явно съм такава.
Мисли каквото искаш, без да си чула моята версия.
Току-що чух твоята версия.
Не си я зарязала. Явно си се върнала, а и какво толкова?
Не си първата, която бяга от проблемите си.
И аз съм постъпвала зле и съм вбесявала хора.
Почти цялото ми семейство ме мрази. - Така ли?
Защо? - Дай си време и ще разбереш.
Не е нужно да си съвършена, но не търпя да ме лъжат.
Искаш ли да се усамотим някъде?
Искам.
Измъкват се, без да платят ли? - Често се случва.
И ни го удържат от заплатите. Догони я, ако искаш.
Да си ходи. Постигна целта си.
Не обядва, което доказва тезата ми.
Странно, аз нищо не забелязах.
Не знаеш предисторията. Заради нея нямам истинска работа.
Какво е направила? - Потиска ме.
Винаги ме е мачкала.
Винаги щом се заема с нещо, което ми е интересно.
Уроци по танци или по пеене.
Като опитвах да си намеря работа, ме караше да се чувствам неподготвена.
Накрая се отчаях и спрях да опитвам. - Ясно.
Какво значи "ясно", не ми ли вярваш? - Гадно е.
Но вече си на 40 години. - На 39.
Добре де. И още майка ти ти е виновна?
Извинявайте, госпожице, може ли менюта?
Тя още се учи. Ей сега идвам.
Няма такова нещо, не се уча.
Какво правиш? Кас, недей.
Казвам се Кас и съм вашата сервитьорка.
Аз знам менюто наизуст.
Пак му хвърлете едно око. - Добре.
Давай, отче Рубен!
Само така!
Браво, отче!
Боли ли?
Няма нищо. Как беше?
Хареса ли ти? Или ти паднах в очите?
Не падаш от много високо. - Супер!
Беше страхотно.
Ти добре ли си?
По едно време ми се стори, че се държиш за кръста.
Само се правех, като опитен актьор,
който вече е играл уважаемия професор Уилард.
Пак говори с онзи глас.
Алис, може ли да включим повече битки в пиесата?
И да си направим костюми, а публиката да седи около сцената?
В кръг ли? Така се казва - в кръг.
Може и със сцена отпред. Или да се седи амфитеатрално.
Престани. - Добре.
Да, действайте. Аз нищо не разбирам.
Направете го във ваш стил. - Супер.
Благодаря, Алис. - Моля.
Поне спря да си го изкарва на теб. - Да.
Но не мисля, че оправих нашите отношения.
Ами не ги оправяй веднага. Остави я да се бунтува.
Все пак е тийнейджърка. Мисля, че това днес й дойде добре.
Може би си права.
Добре е чат-пат да вижда как свещеник спуква баща й от бой.
Поне не е наистина.
Нали е актьорска игра. - Изцяло.
Недей, че дарих кръв.
Не ми се говори за това. - Добре.
Оставям ви сметката, не бързайте. За бакшиша има варианти.
Прието е 20%, но кой иска общоприетото. Нали, треньор Игълсън?
Каси, какво става? Ти ли обслужваш онази маса?
Къде е Зандър? Защо си без лента?
Ще ти кажа какво става. Изкуших треньор Игълсън да поръча повече.
Довел е най-новото си завоевание,
а се опита да мине със супа, сандвич и бутилка домашно вино,
което освен че е най-евтиното, е отвратително.
Говорим за "Мерло" от северната част на южна Флорида.
Държиш италиански ресторант. Сервирай италианско вино.
Флорида е американската Италия.
Намерих италиански питиета в склада и ги съчетах с храната.
Започнахме с маслини с "Просеко". - "Просеко"?
После "Пино Гриджо" и салата с пармезан.
За пастата - невероятно "Санджовезе". - "Санджовезе"?
А за десерт - сладолед и "Лимончело".
Похарчиха 300 долара, вместо 50.
С Нат не сте в положение да отказвате пари.
Тази не е за изпускане, Джорджо. Най-вкусният ми обяд тук, а идвам често.
Благодаря, Кас.
Радвам се, тренер. Само "Хувз"!
"Хувз", разбийте ги!
Прескачаш етапите и ставаш сервитьорка, така ли?
Искам много повече.
За начало повиши Зандър. Работи тук от шест години!
Каси, не става така. Аз съм капитанът.
Ами направи ме помощник-капитан. - Кас, не мога да повярвам.
Оставям те сама за един час, колкото да ида на пазар,
а ти не се съобразяваш нито със заръките, нито с правилата ми.
Точно това се надявах да стане.
Гордея се с теб. Невероятна си! - Какво?
Добре дошла в семейството. Вдишай атмосферата.
Заслужи го.
Да.
Това е личното ми танцово студио.
Всички искат да надникнат, но допускам малцина.
Нима? Поласкана съм.
Защо сме тук?
В къщата е разхвърляно.
Видя ми се безупречно.
Можем да се отпуснем, ако не държиш да танцувам.
Доведе ме да видя как танцуваш ли?
Опитвам се да те откажа навреме. - Наистина си жалка.
Майната ти!
Ще се радвам да видя как танцуваш, но повече ме интересува това.
Откога ги закриваш?
Работила съм с танцьори, Изи. Знам за килограмите.
Нямам проблем с килограмите. Не държа да се гледам постоянно.
А може ли другите да те гледат?
Няма нужда да ме анализираш. Да не забравяме, че си физиотерапевт.
Точно така.
Искаш физически контакт ли?
Да те съблечем. Извинявай, говорех на огледалото.
Гледай какво става.
Ама че гладка отразяваща повърхност.
Не очаквах да стигнем дотук. - Престани.
Ела тук.
Това ми харесва.
Както си е.
ПО РОМАНА НА М. О. УОЛШ
Превод на субтитрите Северина Цанкова