TĚLO OD FREYI FREYA PRICEOVÁ
Freyo?
Ano, dobrý den. Starostka Fontaineová.
Vím, že se máme sejít na konci týdne, ale něco mi odpadlo
a říkám si, jestli na ten oběd nechcete jít dneska.
Dobře. Pošlu vám podrobnosti. Brzy na viděnou.
VELKÝ POPRASK NA MALÉM MĚSTĚ
Takže v tomhle sloupci jsou peníze z prodeje věcí, co jsem koupila online.
Tyhle panini grily jsem prodala v garážovém výprodeji a tyhle online.
Kolik jsi těch panini grilů měla?
No, hodně.
Potom co Mikey odešel, jsem byla mimo.
Já panini ani nemám ráda. Sendvič má být přece studenej. Tečka.
Nic se neděje, Natalie.
Z těch dluhů tě vysekáme.
Těžko se mi to říká,
ale mohli bychom vydělat na nájemném od našeho hosta.
Hej, já vám platit chtěl.
Jo, ale nejlepšímu kámošovi nájem účtovat nebudu.
Navíc poránu hrozně rád poslouchám Déčkovo cupitání.
Tak zaprvé necupitám.
Mám těžké a silné nohy.
Zadruhé jsem tu přece jenom načas.
Za pár týdnů se vrátím domů. Tak si nezvykejte.
A kdyby dneska šel někdo nakupovat, připište na seznam
takové ty rýžové minichlebíčky. Cass kupuje ty s mořskou solí.
Jasně, Déčko.
Kámo, musím říct, že když jste s Cass to sepoučení oznámili,
- měl jsem to za chybu. - Chybu. Probírali jsme to.
Jo. Ale když teď se mnou bydlíš a Cass pro mě pracuje,
vidím, jaké to má výhody.
Cass pro tebe pracuje?
Jo. Dneska začíná u mě v restauraci. Aby to zůstalo v rodině.
Ale neboj, Déčko. I ty děláš pokroky.
Já bych to co ty nikdy nedokázal.
Tak děkuju.
Nechat ženu doma.
Dcera už s tebou ani nemluví.
Ale mluví. Mluvíme spolu.
Fakt? Sav, neříkala jsi, že Trina Déčko ignoruje?
Jo.
Aha. Možná ta komunikace trochu vázne, co jsem se odstěhoval.
Ale věřte mi, že o Trině pořád vím všechno.
Vyzvedne tě dneska?
Dobře.
Vyzvedne v čem? V autě? Ne. To asi těžko.
Trina slíbila, že dokud neprojde testy, nikoho vozit nebude.
- Udělala je minulý týden. - Opravdu?
Výborně.
Rostou jako z vody, viď, Déčko?
Čas neustále plyne.
- Tady máte oběd. - Díky, Giorgio.
Děkuju, Giorgio.
Běž se něco naučit. Běž je něco naučit.
Hej, Déčko, ustlal sis postel?
Je vodní. Stele se těžko.
Waltere.
Tady dole.
Co...
Co to proboha děláš?
To je něco sexuálního? Ani jsi nezamkl dveře.
Nacvičuju kouzlo.
Akorát zatím nevím, jak uniknout.
Waltere. Tak.
Není divu, že potřebuješ fyzioterapeutku, když se takhle kroutíš.
Vážně. Co by si Freya pomyslela?
- Myslím, že by ji to ohromilo. - Takže ji baví kouzla?
To nevím. Kouzla baví většinu lidí.
Nevíš? Svěřuješ té ženské svoje vetché tělo, a nic o ní nevíš?
Něco vím. Často chodí v oranžové.
Mám na mysli něco víc než oblíbenou barvu.
- Kvůli tomu rande? - Rande bych tomu neříkala.
Žadonila, abych ji někam vzala, a já svolila.
Tohle děláš kvůli tomu vidění?
Ne.
V tom jsem jen někam jela autem.
DUCH
MUSÍTE ZJISTIT, KDO JSTE
Hezký.
- Nevím, co to znamená. - Máš svůj vnitřní motor.
Ale je důležité dát prostor i ostatním.
- Aby ti neutekl život. - No jo.
Nepřišla jsem si pro lacinou radu.
Nenapadá tě nic užitečného? Mám lepší věci na práci.
Když se zamyslím, vzpomínám si, že Freya jednou říkala, že má ráda koně.
Výborně. Tak to s sebou na ten oběd vezmu koně, ne?
Waltere, jestli je k těm řetězům klíč, někdo by ho měl zahodit.
Děkuju, že mě hodíš do školy, Trino. Hezky ho držíš „za deset dvě“.
Jel bych na koloběžce, ale včera jsem si namohl sval v rozkroku.
Tak svýmu zlatíčku musím dopřát oddech.
Tím zlatíčkem myslím svůj rozkrok. A přirození. Tátův rozkrok a přirození...
Ještě jednou řekni rozkrok, a poletíš z auta.
Vidíš? Říkal jsem, že mě neignoruje, Savannah.
Promluvme si.
Dobře. Co je mezi tebou a Alicí?
- Už jste píchali? - Trino.
Chtěl sis promluvit.
Jo, a tys říkala, že s mámou potřebujeme jasnější hranice,
- tak proč ti vadí, že jsem se odstěhoval? - Ty to nevíš?
Tyhle změny ze mě udělají lepšího tátu, lepšího manžela a lepšího člověka.
- Prý spolu nespali. - Kdo říkal?
Děcka z dramaťáku.
No, tak by se ty děcka z dramaťáku měly soustředit na drama na jevišti.
- To je nudnější než tvůj sexuální život. - Trino.
Co Alice převzala tu hru od Stebelové, je to k hovnu.
- Jakou hru? - Nacvičujeme Naše městečko.
Naše městečko je klasika. Víš, že jsem v tom taky hrál?
Je to čím dál lepší.
Jo. Hrál jsem ctěného profesora Willarda.
Ve školním představení jsi hrál učitele.
- Máš fakt příšerně nudnej život. - Byla to jedna z lepších rolí.
To se nedozvím, Alice je jako vedoucí fakt nemožná.
Myslí si, že může jen tak všechno měnit.
Každý se určitě snaží, co může.
Nikdo se nesnaží. Je to hrozný.
Jo. Nesnaží se fakt nikdo.
Grover’s Corners. Jo, podívám se.
Grover’s Corners je...
leží na žule z období pleistocénu na Appalačské stezce.
Pokud dovolíte...
- Vzadu je to moc nahlas. - Cože?
Naše městečko.
U GIORGIA ITALSKÁ RESTAURACE
Cassie, Xander ti sice ukáže,
jak jezdit na gondole, ale to neznamená, že na ní budeš jezdit taky.
Jo, chápu.
Gondoliérkou bych tě jmenoval, leda kdyby nějaká živelní pohroma
nebo nakažlivá nemoc vyhladila zbylý personál.
Ale pak bych restauraci popravdě asi prostě zavřel.
- V pohodě, Giorgio. - Snad vidíš, Cassie,
že u mě nemáš protekci.
A začínáš sice jako hosteska v zácviku,
ale když se do toho pustíš se svou houževnatostí a umem
a nepolevíš, za pár let bys mohla být číšnice na plný úvazek.
Jo, hezký.
Namotivovals mě.
Bohužel tu nemůžu zůstat a dohlížet na tebe.
Musím Dustymu koupit rýžové chlebíčky.
Tak se dneska budeš učit od Xandera, jo?
Co jdeš koupit Dustymu?
- Ukaž jí, jak se vesluje. - Jo.
Plynule. Přijdou hosti na oběd, bejby. Jedem.
Jen pro informaci, na plynulosti nezáleží, gondola se pohybuje sama.
Bezva. To je tak ponižující.
Mým novým cílem je být servírkou jako moje pubertální dcera.
No tak, nějak začít musíte. Vypracovat se.
Ale musím přiznat, že mě Giorgio šest let nepovýšil.
Nevím, jaký je můj hlavní cíl, ale potřebuju vypadnout z domu.
A víš ty co?
Takhle aspoň budu finančně nezávislá.
Já vím, jsme u Giorgia, ale málokdo by přijal
39letou matku, která dělala jenom na sebe, takže...
Jestli vám to pomůže, tady vás nikdo soudit nebude.
Díky.
Proboha.
Co tu dělá moje máma?
- Dobrý bože. - Co je?
Nic. Všimla jsem si, že tu není hosteska.
Takže se asi usadíme samy.
Dobře.
Tamhle je jeden moc hezký box.
- Dobře. Izzy? - Vím, že mě viděla.
Plno stolů je i tady.
Stydí se tak, že mě nemůže ani vidět? V podstatě přede mnou utekla.
Cos říkal o tom, že mě nikdo nebude soudit?
Chcete si máchnout...
- Cože? - ...nebo si dáchnout?
Omlouvám se.
Emily, choď řádně. Kdo si myslíš, že jsi?
Tatínku, ty jsi nemožný.
Říkáš mi, ať se narovnám,
a hned nato mi vynadáš. Nebudu tě poslouchat.
Pardon, má mě políbit, ale je to můj táta, ne?
- Jo. - A mám ho vůbec hrát já?
Všichni víte, že spolu chodíme, ne?
- Jo. - Super.
A dost mě rozptyluje ten badminton.
Jo, omlouvám se, zapomněla jsem zamluvit celou tělocvičnu.
Víte co? Dáme si pět minut přestávku, kouknu se do poznámek
- a snad to pochopím. - Spíš z rozboru na internetu.
Ano.
- Ahoj. - Ahoj.
- Tady je ta slavná režisérka. - Co ty tady? Nemáš hodinu?
Jo, pustil jsem jim film.
Což nedělávám.
Ale měl jsem dojem, že ti Trina dává zabrat.
Asi za to můžu já.
Ne. Má naprosto legitimní otázky.
Akorát já o divadle nic nevím.
- Jo. - Třeba ti můžu pomoct.
Hej, děcka, konec přestávky.
To nebylo pět minut a ty nás neučíš.
To ne, ale náhodou o Našem městečku něco málo vím.
Páni.
- V čem je problém? - Je to nanic.
Vím, že je to zásadní dílo, ale těžko se do toho vžívá.
Neděje se tady vůbec nic. Nemáme ani kulisy a kostýmy.
Podíváme se na to. Trino, o čem ta scéna je?
- Táta se chová jako kokot. - Trino.
V té scéně je hrozně povýšenej, protivnej a mám chuť do něj strčit.
To je trochu přehnané, a když to není ve scénáři...
Klidně do mě strč. Ale ne moc silně a ne do obličeje.
- Dobře. Tak znovu. - Jo.
Tak jo.
Emily, choď řádně.
- Kdo si myslíš, že jsi? - Kdo si myslíš, že ty?
Ty jo. To bylo dobrý.
- Dobrý nápad, Trino. - Moc dobrý.
- Jo. - Nezapomeňte...
Začíná to tu být zajímavé.
Jo. Sjedeme tu scénu ještě jednou, ano?
- Jo. - Fajn.
- Já už se radši vrátím. - Ne, zůstaň tu, prosím.
Fakt je to lepší, když tu jsi.
Hezky strkáš.
Máš krásné šaty. Kde jsi je vzala?
Sáhla jsem po nich ve skříni.
Ale oranžová se mi líbí odjakživa.
- Dobrý den, dámy, nesu vám drinky. - A já jsem tu taky.
Jo. Pracuju na nejnižší pozici v té nejtrapnější restauraci.
Tak šup, mami, okomentuj to.
„Tak tohle znamená elita?“
Jo. Užij si to.
Já ani nevěděla, že tu pracuješ.
To je tvoje dcera?
Tak moment.
Tys moc dobře věděla, že tu pracuju.
Giorgio ti to určitě řekl, a proto tady máš náhodou
jednání zrovna uprostřed mé první směny.
To není jednání.
V pohodě. Já se nenechám zdeptat.
Ty jsi fakt k pláči
a mně se žije mnohem líp, když se teď nestýkáme.
Jsi toxická, odstřihla jsem tě a skončily jsme.
- Takže hotovo? - Musíme jim říct speciální nabídku.
Dnes podáváme speciální novinku. Cuketové prstíky.
Je to na způsob kuřecích prstů, ale místo kuřete je uvnitř cuketa
a jsou kratší, takže prstíky. Cuketové prstíky.
Lahůdka.
Moc se ti omlouvám.
Nic se neděje. I když mám pár otázek.
Bože, a je to tady.
Tak zaprvé, objednáme si jednotlivé cuketové prstíky,
nebo rovnou celou nohu?
Emily, choď řádně.
- Kdo si myslíš, že seš? - Seš nemožnej.
Říkáš mi, ať se narovnám, a hned nato mi vynadáš.
Nebudu tě poslouchat.
Ty jo. To bylo skvělý, Trino.
- Úplně jsem to cítila. - Jo.
Můžu něco navrhnout?
A je to tu. Čekal jsem to.
Tady otec si myslí, že to je na školu moc drsné.
Chci říct, že se to dá dělat bezpečněji.
- Ukážete nám jak, otče? - No, to nevím.
Moc nám to pomůže.
Otec Reuben se určitě musí vrátit k badmintonu.
Pokračujme se scénářem.
- Pár věcí vám ukážu. - Fakt? Hustý.
- No tak. - Jak se to stalo?
- Nevím, ale je to skvělý. - ...tak.
A pak pravou ruku zatneš v pěst a levou mu dáš na prsa.
Abys zjistila, jak jste od sebe daleko.
Potom divákům takhle ukážeš tu pěst, ale těsně před úderem
ji uvolníš, abys ho jenom lízla prsty.
A při tom švihu se otoč a dupni levou nohou.
Takhle.
- Ty jo. To bylo... - To nebylo doopravdy.
Tak to bylo mega, otče. Kde jste se to všechno naučil?
Řekněme, že jsem jako malý hodně sledoval wrestling
a rozhodoval se mezi seminářem a profi wrestlingem.
Co ještě umíte?
Je to dávno. A nechci předvádět body slam na studentovi.
- Zkuste to na tátovi. - Počkat, co? Ne, počkejte.
Mám pocit, že se čím dál víc vzdalujeme od scénáře.
Dusty, o tomhle jsme mluvili.
Nacházíme se studenty společnou řeč.
Přizpůsobujeme osnovy tomu, čím si procházejí.
A mohl bys u Triny pěkně zabodovat.
Prosím.
No dobře. Jdu do toho. Jo.
Jenom se trochu protáhnu.
Mám lehce namožený rozkrok. Jo. Tak.
- Opatrně. - Jasně.
Ale fakt.
Jo, mívali jste tady...
Chceš mluvit o svojí dceři?
Ne. Nenecháme si zkazit odpoledne, ne?
Fajn. Já jen, že vypadáš duchem nepřítomná.
Kdepak. Občas se divně tvářím, když se soustředím.
Neber si to osobně, drahá.
Tak dobře, drahá.
Pojďme mluvit o něčem jiném.
Kdysi jsem tančila s chovatelkou koní.
Myslím, že je i přihlašovala na soutěže v drezuře.
Mě koně moc neberou.
Ne?
Proč jsem si myslela, že jo?
A jaké je teda tvoje nejoblíbenější zvíře?
Izzy, mně nevadí, že tě dcera nenávidí.
Tak to není.
Ono ji to brzo přejde.
Ano, odstřihla mě, ať to znamená cokoli.
Nedávno mě obvinila, že nejsem schopna lásky.
No a co?
To říkáš ze zdvořilosti, ale vím, že mě v duchu odsuzuješ.
Já tě odsuzuju?
Jednou jsem se pokusila ji opustit. Když byla malá.
Zrovna jsme se sem přistěhovaly.
Chtěla jsem ji tu nechat.
Ona tu byla spokojená a...
S Marthou se měly moc rády.
Ale já se tak šíleně nudila, že jsem se rozhodla odejít.
CHCETE POKRAČOVAT?
Takže taková já jsem.
Tak mě klidně odsuzuj, aniž bys věděla, jak to se mnou bylo.
Jak to bylo, jsi mi právě řekla, ne?
Ale neodešla jsi.
Jsi tady, takže ses evidentně vrátila. A co na tom?
Myslíš, že jsi první, kdo utíkal před problémy?
Že já jsem neudělala žádnou kravinu a nikoho nenasrala?
- Většina příbuzných mě nesnáší. - Vážně?
- Proč? - Když se mnou vydržíš, dozvíš se to.
Nepotřebuju, abys byla dokonalá.
Jenom si nic nevymýšlej.
Nechceš jít někam, kde bude větší soukromí?
To bych ráda.
Ony odchází bez zaplacení?
Jo, to se stává často.
Ale zaplatíme to my, kdybys za ní chtěla běžet.
Ne. Ať si jde. Dostala, co chtěla.
Nezůstala ani na oběd, takže mám pravdu.
To je divný. Přišlo mi, že ani nic nedělala.
To proto, že neznáš souvislosti.
Jo. Kvůli ní jsem nikdy neměla pořádnou práci.
- Fakt? Co udělala? - Prostě mě shazuje.
Pořád mě shazuje.
Mám to tak celý život.
Kdykoliv mi něco šlo, třeba tanec nebo zpěv,
nebo když jsem začala hledat práci, tak mi úplně podryla sebevědomí.
A tak jsem se přestala snažit.
Jo. Jasně.
Jaký „jo, jasně“? Nevěříš mi?
Věřím, zní to brutálně.
- Ale... je vám 40... - Třicet devět.
Třicet devět, a ještě obviňujete svoji mámu?
Promiňte, slečno, přinesete nám jídelní lístek?
Ona je v zácviku. Hned jsem u vás.
Ale ne. Já v zácviku nejsem.
Co to... Cass, ne. Počkejte.
Já jsem Cass a dnes vás budu obsluhovat.
No, já tu nabídku znám nazpaměť.
Tak se prosím mrkněte ještě jednou.
Jo.
Do toho, otče Reubene!
Jo!
Jo, otec Reuben!
Ajaj.
To je dobrý. Byla to sranda? Užila sis to?
Ztratila jsi ke mně úctu a přestal jsem tě přitahovat?
- Nebylo moc co ztrácet. - Paráda.
Ne, bylo to super.
Jo. A není ti nic?
Víš, chvilku to vypadalo, že se držíš za záda nebo co.
Já? Asi jsem to chtěl prodat jako zkušený herec,
co si na prknech zahrál ctěného profesora Willarda.
Zase mluví tím hlasem.
Alice, napadlo nás, že by toho wrestlingu v té hře mohlo být víc.
Ušili bychom si kostýmy
a pódium by bylo uprostřed tělocvičny.
Kruhové.
Říká se tomu kruhové jeviště.
Není kukátkové ani vysunuté.
- Už nemluv, prosím. - Ovšem.
Jo. Klidně s tím můžete pracovat.
Já jsem v tomhle očividně nemožná.
Takže jo, ať je to podle vás.
Tak jo, hustý.
- Díky, Alice. - Jo.
No teda. Aspoň už na tebe neútočí.
Jo.
Na jejím vztahu se mnou jsem myslím nic nezměnil.
Třeba to nemusíš hned zachraňovat.
Třeba se potřebuje chvilku zlobit.
Je to přece puberťačka.
A dnešek pro ni byl podle mě takový očistný.
Jo. Možná máš pravdu. Možná jen potřebuje...
Potřebuje občas vidět, jak táta dostane nakládačku od kněze.
Tys nakládačku nedostal.
- Jenom jsi to hrál. - Přesně tak.
- Byl jsem darovat krev. - Jasně.
- Nechci to moc rozebírat. - V pohodě.
Nechám vám to tady. Nespěchejte.
Jsou tam možnosti spropitného. Standard je 20 procent, ale to je nuda.
- Že ano, kouči? - Jo.
Cassie. Jsi normální? Tys je obsloužila?
- Kde je Xander? Kde máš tu šerpu? - Povím ti, co se stalo.
Vytáhla jsem z kouče Eaglesona balík peněz.
Je to tak.
Má tu rande se svojí novou milenkou.
Chtěl si objednat polívku se sendvičem
a nejlevnější víno, které má kromě nejnižší ceny i odpornou chuť.
Je to merlot z Boca Ratonu na severu jižní Floridy.
Giorgio, v italské restauraci máš podávat italské víno.
Florida je americká Itálie.
No, ale já jsem u tebe ve sklepě našla archivní vína z Itálie
a k těm jsem jim nabídla menu.
Začali jsme olivami a proseccem.
Proseccem?
Následovala rulanda a salát s parmazánem
- a potom lahodné sangiovese... - Sangiovese?
...s těstovinami. Zakončili jsme to zmrzlinou a limoncellem.
Takže místo 50 dolarů zaplatí 300.
A co vím, s Nat teď peníze zadarmo odmítat nemůžete.
- Téhle se drž, Giorgio. - Ahoj.
To byl nejlepší oběd, a měl jsem jich tu hodně.
Díky, Cass.
- Děkuju. Ať žijou Kopyta. - Jo!
Jo. Do toho, Kopyta! Jedem, bejby.
Tak ty si myslíš, že můžeš celej proces přeskočit a stát se servírkou?
Ne, chci toho víc.
Jasný? Především bys měl povýšit Xandera.
Pracuje tu šest let. Potřebuje to.
Cassie, tak to nefunguje. Já jsem il Capitano.
No tak ze mě udělej svoji asistentku.
Cass, já tomu nemůžu uvěřit.
Nechám tě hodinu o samotě, protože musím na nákup,
a ty se vykašleš na všechny moje požadavky a kompletně přepíšeš pravidla restaurace.
Přesně to jsem doufal, že se stane.
- Pojď sem. Jsem na tebe hrdej. - Co?
To je boží.
Jo. Vítej v mi familia. Nasaj to.
Zasloužila sis to.
Jo.
A tohle je samozřejmě moje domácí taneční studio.
Chce ho vidět každý, ale jen málo lidem se to poštěstí.
Ano. Tak to jsem poctěna.
A co tady děláme?
Všude jinde mám nepořádek.
Právě naopak.
Můžeme si tu odpočinout, pokud po mně nebudeš chtít, abych tančila.
Tys mě sem vlákala, abys mi zatančila?
Jenom to chci utnout v zárodku.
Ty jsi fakt k pláči.
Jdi někam.
Moc ráda bych viděla, jak tančíš, ale mnohem víc mě zajímá tohle.
Kdy to začalo?
S tanečníky pracuju často. Se studem mám zkušenosti.
Já se za svoje tělo nestydím. Jen se na něj nemusím koukat.
A co když se na tebe koukají ostatní?
A nepotřebuju, abys mě analyzovala. Nezapomeň, že jsi fyzioterapeutka.
Jo, to jsem.
Chceš spíš něco fyzickýho?
- Svlíknu tě. - Freyo...
Mluvila jsem se zrcadlem.
Podívej.
Vidíš ten hladký, lesklý povrch? Panečku.
- My jsme ale rošťandy. - Nech toho.
Pojď sem.
Mně se to líbí.
Líbíš se mi celá.
PODLE ROMÁNU OD M. O. WALSHE
Překlad titulků: Kristina Himmerová