Děkuju.
- Hej, paní barmanko. - Ahoj.
Nechtěla bys podpořit místní umělce?
NAŠE MĚSTEČKO
Ty jo.
To je na školu dost drsný.
Vymysleli to studenti. Naše městečko s wrestlingem.
A věř tomu nebo ne, ale učím je nějaké chvaty.
Protože jsi na wrestling očividně expert?
Víš, jak jsem ti popisoval své vidění?
Vím, jak jsi mi své vidění odmítl popsat.
Řekl jsem ti, že se to týkalo mého táty, ne?
Jo.
No tak šlo právě o ten wrestling.
Byla to wrestlingová videohra, ve které jsem zápasil s tátou.
Připomnělo mi to, jak jsme se spolu kdysi prali na zahradě.
Chodívali jsme tam po večeři a...
Byla to jen hra.
Čirá zábava. Ten pocit dávno neznám.
Jo.
A pak ty děcka ve škole
nacvičovaly tu hru a já byl náhodou u toho.
A zeptali se mě na wrestling.
A připadalo ti to jako znamení.
Proč mi to říkáš?
Mám ti tady vyvěsit letáček? Co z toho budu mít?
- To už mám vymyšlené. Četla jsi Stmívání. - Nesměj se mi.
Tohle má být fakt hrozná knížka o upírech.
Já nečtu jenom hrozné knížky o upírech.
Ale úplatkem nepohrdnu.
Takže kdoví? Třeba se na tu ujetou hru půjdu podívat.
Třeba ti dokonce budu držet místo.
VELKÝ POPRASK NA MALÉM MĚSTĚ
Dobré ráno, miláčku. Otři si ospalky.
- Jak ses vyspala, Růženko? - Dobře.
Ale zdálo se mi, že mě probudil vetřelec s kozí bradkou.
Podívej.
Udělal jsem ti oblíbenou snídani. S sebou.
Oblečeš se a půjdeš.
Hele, našel jsem tady tvoji helmu. To je náhoda.
Hej, probudil jsem se před půlvteřinou a mám plnej močák.
Takže co se děje?
Fajn. Nechtěl jsem, aby to takhle dopadlo,
ale seběhlo se to rychle, Déčko.
Byla to paráda, žes u nás těch pár týdnů bydlel.
Ale musím Natalie pomoct s dluhy
a můj účetní Cary říkal, že pronajmout to tu
a nastěhovat se k Nat je nejlepší způsob, jak je splácet.
Takže se musíš vystěhovat.
Co... Tvůj účetní Cary? Myslíš mýho tátu?
Promiň. Pro mého klienta to tak bude nejlepší.
Rád tě vidím, tati.
- Mohli jste mi dát vědět dřív. - Já vím, Déčko, fakt. No tak.
Já snad chci opustit svůj krásnej dům a věci?
Tak bys to měl líp promyslet, ne?
Ne. Už jsme to probrali. Takhle to bude pro vás oba nejlepší.
Tak jo. Netlačím na tebe, ale kdybys to tu mohl vyklidit do 15:00,
chtěl bych si to projít a zjistit škody.
NAŠE MĚSTEČKO
Podívejme se.
- Těšíš se na dnešní představení? - Jo.
Musím pár věcí doladit, ale propadák by to být neměl.
Jak se máš ty?
- Báječně. Fakt báječně. Jo. - Super.
Dal jsem si kafe, sprchu a vystěhovali mě z domu.
To snad ne. Fakt?
Jo. Vlastně je to Giorgiův dům.
Ale mám nesouvisející dotaz.
Nevíš, jak se škola dívá na to, když učitelé přespávají ve třídě?
To nevím.
Ale já nevím. Nechceš bydlet u mě?
No jo. U tebe.
- To by šlo. Šlo? - Jo.
Tak jo. A je to dobrý...
Bojím se, jak by to vypadalo.
Daří se nám být tak profesionální a diskrétní...
No ne. Tady jsou moji oblíbení šukámoši.
- Ty jo. - Žádní šukámoši. Nešukali jsme spolu.
Studenti tvrdí něco jinýho.
Vážně byste měla drbat se studenty?
Měla bych? Ne. Dělám to? No jasně!
Ty jo.
Jenom aby bylo jasno, nabízela jsem ti místo na gauči.
Jasně. Dobře. To jsem předpokládal.
Jo. Kdybys se mnou spal v posteli,
mohl by ses do mě doopravdy zamilovat.
To bychom nechtěli.
Ne. To bychom nechtěli.
Stejně je to moc riskantní.
Riskantní?
Protože jakmile okusíš Dustarda, rozzáříš se jak petarda.
- Cool. Tak jo. - Fakt?
- Ne. - Ne.
- Když budeš takhle mluvit, budu v klidu. - Jo.
- Tak se uvidíme večer. - Jo.
Ahoj.
Emily, vynasnažím se. Já...
Miluju tě, Emily. Já...
Vidíš? Text umíš.
Ještěže už nehraješ mýho tátu.
Jo. Tohle je mnohem míň divný.
Uvidíme se ve škole. Bude to buď super, nebo hrozný.
Stejně všichni jednou umřeme.
- Ahoj. - Čau.
Čau. Snad jsem nebrousil moc nahlas.
Slíbil jsem panu J. pomoc s vozem na průvod.
V pohodě.
Ale z toho, co jsem slyšel, se zdá, že ta vaše hra bude pecka.
Škoda, že to neuvidím. Zlobíš se, protože nepřijdu?
Ne, štve mě ta scéna s Trinou. Musím tam říct, že ji miluju.
V reálu jsem jí to ještě neřekl, ale chtěl bych.
Ale co když to špatně načasuju nebo mi to neopětuje?
Zbytečně se stresuješ.
S tvojí mámou jsme si „miluju tě“ skoro neříkali.
- Fakt? - Jo.
Říkali jsme si svoje a věděli jsme, co to znamená.
Takže slova zas tak neřeš. Soustřeď se na ten pocit. Jo?
Dobře.
A co jste si s mámou říkali?
Teď by to znělo sentimentálně a divně.
Ale ne.
Říkávali jsme...
„Ty můj měkoučkej banánečku.“
Jo, tos mi říkat neměl.
Jak je, otče? Máte chvilku pro odpadlého katolíka?
Vím, že konzultační hodiny jsou pro studenty, ale já jsem student života.
Ale kdepak, rád vás vidím, Giorgio.
Chci vám poděkovat za ten štědrý příspěvek na tu hru.
Když mi Savannah řekla, že v tom bude wrestling,
musel jsem pomoct.
Ale u vás bych zájem o wrestling fakt nečekal.
No jo. Jako kluk jsem byl do wrestlingu blázen.
Měl jsem rád ty záporáky. Padouchy.
No jasně.
- Jake „The Snake“. - Jo.
Bret „The Hitman“ Hart a Randy „Macho Man“ Savage.
No jo. Savage vs. Steamboat, WrestleMania III.
Ta videokazeta pak byla na cucky. Pamatuju si z těch zápasů každý chvat.
Já taky.
Já se vždycky ztotožňoval s Ultimate Warriorem.
Ale poslední dobou nevím, no. Prostě nevím.
Což vás přivádí za mnou. Jo.
Jo, prostě... Já nevím, otče.
Cítím se jak po powerslamu.
Vždycky jsem byl žádoucí starý mládenec, podnikatel a sportovní hvězda
s bomba účesem.
A teď jsem v přechodné fázi.
Nechávám si pomáhat v restauraci a vzdal jsem se svého domu i s věcmi.
A je to těžký, rozumíte.
Jako že jsem vždycky byl jediná jednička.
A teď jsem jen nějaký číslo v obklopení jiných čísel.
Nevadí, když budu citovat z bible?
Byl bych poctěn. Bibli miluju.
„Všichni se oblečte v pokoru jeden vůči druhému,
neboť Bůh se staví proti pyšným, ale pokorným dává milost.“
Ano.
Jako potenciál vám sice vyšla „superstar“,
ale podle vašeho vidění v automatu MORPHO
jste člověk, co chce co nejlépe sloužit druhým.
Otče, ta slova, která jste mi v těžké chvíli přednesl,
mi ukázala správnou cestu
a chtěl bych vám to oplatit tím, že dneska budu sloužit vám.
- To nemusíte, Gio... - Chci to zkusit.
Dovolte mi to. Po zbytek dne to chci zkusit.
No, jela jsem kolem mockrát a měla jsem to jen za železářství.
Bývalo to tak, dokud panu Kapplerovi nevyšel potenciál „kosmetik“.
Proto „Pilníky a pilníky“.
Nechte si udělat pleťovou masku a dostanete zvon na WC zdarma.
Aha. Já nemusím. Ty?
- Ne. - Dobře.
Jinak děkuju, žes šla.
- Jo. - Potřebovala jsem se odměnit
za první oficiální výplatu od Giorgia.
Buongiorno a tutti. Je tu Giorgio a taťka Reuben.
Jak je, Cassie? Jak je, Hano?
Otče, tebe bych tu nečekala.
Já sebe taky ne.
Tenhle chlap kolem sebe šíří zbožnost.
Měl by se začít věnovat i sám sobě.
Když je řeč o péči o nejlepší přátele,
Cassie, mrzí mě, že jsem Dustyho musel vykopnout z domu.
- Tys ho vykopl? - Jo. Je to konec jedné éry.
Ale neboj. Žádnou ženskou si domů nikdy nepřivedl.
Dobře.
Ale když měl zavřené dveře, nejspíš si tam leštil tágo.
Koneckonců je to smrtelník. Promiň, otče.
Jo. Promiňte.
Bylo to super, ale měly bychom se jít připravit na to představení.
Jo. Ta reklamní kampaň byla dost přesvědčivá.
Tak se tam potkáme.
Zatím.
Počkat. Tak momentíček.
Otče Reubene, vy dva k sobě něco cítíte?
- Nepovíte? - Bez komentáře.
- Neposadíte se, otče? - Jo, posadí.
Prej „bez komentáře“.
Jo. Aby byl můj kámoš spokojenej. Dvakrát Deluxe.
A neboj, tady můžeš mluvit otevřeně.
Ano.
No dobře. Možná k sobě fakt něco cítíme, ale od smrti mé ženy
mě hrozně hryže svědomí, kdykoli zažívám něco příjemného.
Proč si já můžu užívat života, když ona už ne?
Otče, vždyť mě učíš, jak na ničem nelpět.
Tak se mi zdá, že taky na něčem lpíš. Že, pane Kapplere? Co myslíte?
Souhlasím s Giorgiem.
Vaše žena by určitě nechtěla, abyste se trestal.
Tak. Můžu vám nabídnout pleťovou masku a zvon?
STŘEDNÍ ŠKOLA
Víte, co je na tom nejlepší?
Je to nekonvenční.
Já tu hru viděl. Hrál jsem v ní.
Ne, vašeho kapitána von Trappa nic nepřekoná.
Cassandro.
Ahoj.
- Jak se máš? - Ahoj.
Díky, žes přišla.
Na dceřino představení?
Moc ráda.
Pane jo, to je pěkná bunda.
Jo, ta je ze sekáče.
Sehnal jsem ji ve vintage obchodě se starším oblečením.
- Já vím, co je sekáč. - No jo, samoz...
- Vypadá dobře. - Díky.
Ty máš příjemnou novou vůni. Myslím.
Jo, to je Oreganový opar.
- Osvěžovač vzduchu z práce u Giorgia. - Aha.
To oblečení nikdy nevyčichne.
No, tvoje vlasy, vůně, obličej i oblečení jdou podle mě moc dobře dohromady.
Děkuju.
Takže tam bude zasedací pořádek nebo...
Víš co? Mohli bychom si kvůli Trině sednout spolu.
Nevím. Prostě... Proti pravidlům to není, ne?
Není. Myslím, že by to bylo fajn.
Bezva. Tak jo.
Jo. Tak jdeme.
- Vítejte na představení Naše městečko. - Jak je, kluci?
Ahoj.
Díkybohu. Celý den se neozýváš.
Lásko, třikrát jsem ti volal.
Já vím, ale mohl to být omyl. Moc ráda tě vidím.
Představ si, celé odpoledne jsem byl s otcem Reubenem.
Tam je ten můj kámoš. Jo.
Co to? Jdeš pak s Giorgiem na nějakou pánskou jízdu?
Asi mi jen gratuloval k té hře.
A mimochodem díky, žes přišla.
Za málo. A já ti ještě jednou děkuju za tu knížku o upírech.
Už jsi začala?
Jo, a je příšerná.
Je ponižující i dojemný, že přesně víš, jakej mám vkus.
A je to tady.
Tato hra se jmenuje Naše městečko.
Napsal ji Thornton Wilder a předvedou ji studenti Deerfieldské střední školy.
Jo.
V Grover’s Corners v New Hampshiru, hned u hranice s Massachusetts:
40 stupňů a 42 minut zeměpisné šířky, 70 stupňů zeměpisné délky...
Mimochodem, Déčko, 15:00 už dávno bylo,
tak jsem ti věci dal v krabicích na verandu.
Cože? Co když bude pršet?
Nebude. V noci má být jasno, ale postřikovače jedou od 9:00, takže tak.
Ve sklepě to máš pořád nachystané, kdyby ses chtěl vrátit domů.
Díky, Cass.
Už mám nějaké ubytování domluvené.
Fakt? A kde?
U Alice. Na gauči, samozřejmě.
Nabídla mi to jako první, tak by bylo divný teď měnit plány.
Jasně. Samozřejmě.
Kdy přijde na řadu Trina? Vůbec nedávám pozor.
Ty kráso. Jsem šíleně nervózní.
To zvládneš. Máš mě.
A ty mě.
A miluju... to.
Ale to je na nás právě skvělý.
Ať se na světě děje cokoliv nebo...
Promiň. Snažím se soustředit. Promiň.
- Jasan. Tak jo. Sakra. - Teď.
Wally, umyj se, nebo to udělám já.
Každej den chodím do školy oblečená jak nemocnej krocan!
Rebecco, vždycky ti to sluší.
Mami, George po mně hází mýdlem.
Přijdu nahoru a proplesknu vás oba!
To se podívejme!
Paní Gibbsovou štvou lumpárny George a Rebeccy a jde rozdávat rány.
Snězte si tu snídani!
To mohlo bolet.
Sleduješ to?
On to celý podělá.
Kdo, Luke? Jo, hraje trochu toporně.
- Ale recenze stejně bude pozitivní. - Ne. Luke ne.
Otec Reuben. O přestávce za ním musím zajít.
Ten wrestling v podstatě napadl mě.
Doufal jsem, že mě Trina ve svým popisu zmíní.
Máš nové brýle?
Jo.
Vlastně jo. Jenom na čtení.
Jsou pěkný. Vypadáš jako pan profesor.
Díky.
Jo!
Podle mě je to úžasná podívaná.
Sám taky chystám jednu velkolepou show.
Aha.
- Jste první, komu to říkám... - Promiňte. Na chvilku vám otce ukradnu.
- Díky. - Není zač.
Reubsi, co se to děje?
Já umím číst sexuální energii
a Hana ti vysílá silné signály.
Jak to víš? Nesleduješ představení?
Na jeviště se nesoustředím, když vím o mezilidským dramatu v hledišti.
- Aha. - Padre, prosím.
Je načase to nechat být. Být volný. Bavit se.
Vraťte se prosím na svá místa, představení bude pokračovat.
Ahoj, všechno v pohodě?
Myslím, že to za chvilku bude pokračovat.
Bude tam piledriver, jaký si nechceš nechat ujít.
Určitě to bude vypadat skvěle, zvlášť přes tvoje nové brýle.
Jsou na čtení, nechtěl jsem...
Já to nechápu.
Jak dlouho jsem ti říkala, že je potřebuješ?
Přihlásila jsem tě i k odběru newsletteru optiky.
Jo. Chtělas, abych si je pořídil.
A konečně je mám. Moc mi pomohly. Takže to je dobrý, ne?
Jak se to vezme. To ti řekla Alice, ať si je pořídíš?
Možná to zmínila.
Ale měl jsem to v úmyslu.
Což je skvělý.
Fakt. Je super, že děláš všechny ty změny k lepšímu.
Jen je škoda, že to děláš teď
a tak snadno beze mě.
Je škoda, žes potřeboval nějakej automat a jinou ženskou,
abys začal dělat, co jsem po tobě roky chtěla.
Ale na tom jsme se spolu dohodli.
Dělám přesně to, co jsme chtěli.
A kam to směřuje?
- Jak to myslíš? - S Alicí.
Kam to směřuje?
Vodíš za nos buď ji, nebo mě.
Každopádně je to pěkně hnusný.
Cass.
Noví lidi asi nejsou o nic lepší než ti staří.
Nejspíš skoro nikdy.
Emily, ty jsi moje nejlepší přítelkyně.
Nepotřebuju poznávat lidi z jiných měst.
Ano. Zůstávají tady, zatímco jejich pozemská schránka hoří.
Až vyhoří úplně.
A v průběhu času jim je dění v Grover’s Corners čím dál lhostejnější.
Čekají.
Čekají na něco, o čem tuší, že se to blíží.
Čekají na něco významného nebo na něco velkého.
Nečekají, až se jejich duše očistí?
Dělej.
- Giorgio. - Ne, jenom...
Dobrý bože.
To je příšerné.
Byli tak mladí a krásní.
Proč museli zestárnout?
Mami...
Jsem tady.
Jsem dospělá.
Miluju tě.
Miluju vás všechny.
A všechno.
Nemůžu se na všechno vynadívat.
Bravo!
Jo! Dobře vy.
Ty jo.
Poslouchejte, vážení. Chci něco říct.
Hej, otče Reubene.
To tys do klasické hry přidal wrestling?
Jak se opovažuješ dělat frašku z odkazu zesnulého slavného Thorntona Wildera?
- Co to dělá? - Vůbec netuším.
Co...
Divný.
Jménem všech přítomných rodičů a budoucích nevlastních rodičů
zde chci hájit
tradiční divadelní umění tím,
že tě sundám, otče Reubene.
Nakopej mu prdel, Reubene!
Jo!
Běž. To zvládneš.
Otec!
Tak pojď, otče. Jdeme na to.
Jedem.
Tos měl na sobě?
Řekl jsem Savannah, že můžu dělat náhradníka.
WrestleMania III, Savage vs. Steamboat. Pamatuješ si to?
Každý chvat.
Je načase nechat to být.
Ne, ty mě nech být.
Jedem.
Ať nepřestávají.
Jo.
Jo!
Ukaž, jakou má Bůh moc. Jedem.
Jo!
Body slam!
A teď ta pěst. Můžu, otče?
Dobře, jo.
Dobrý bože.
Jo!
Líbí se vám to?
Jo, líbí!
To je vůně.
Bože.
Giorgio je na zemi. A otec Reuben jde nahoru.
Jestli dá ten elbow drop, bude konec.
Loket!
A ten automat,
ať už je kouzelný, nebo ne, připomíná lidem, že se náš život
nemusí ubírat jediným daným směrem.
Což je děsivé.
Stejně děsivé jako dojít na okraj útesu.
Protože víte, že můžete zůstat stát na místě, nebo se můžete
vrhnout do hlubokého neznáma.
A víte...
že to je jen na vás.
Jo!
Jo, otče, seš nejlepší.
Díky, kámo. Ty taky.
Hej, to bylo úžasný.
To je borec!
Jenom ti nesu vodu, ale nevadí.
Jo!
Tak, ansámble.
Všichni jste dneska byli superstar. Zmákli jsme to, bejby.
My?
Tys to zmákla, Tri. A já to zmákl, protože jsem byl pokornej.
Víte, že jsem otce Reubena mohl porazit, ne?
Ale mojí jedinou úlohou je sloužit.
Pojďte. Vezměte si dílek pizzy.
Mám vegetariánskou a salámovou. Pro Axmana sýrovou.
Jo. Hezky.
Hezky.
Gratuluju k dokonalýmu výkonu. Skoro jsem uvěřila, že bys někoho zmlátil.
Díky. Nápodobně.
Uvědomuješ si, žes mi dala ten nejlepší dílek?
Od každé přísady trochu, vzduchové bubliny...
No jasně, že ten nejlepší.
Tak jo. To je milý.
Jenom abys věděla...
já ti taky dal ten nejlepší dílek, protože...
Mě miluješ.
Jo. Jaks to...
Protože tě taky miluju.
Ty kráso. To je super.
Tak jo. Řekli jsme si to.
Páni.
Tak jo.
- Teď jsem za dnešek poprvé povolil zadek. - To je sexy.
Jo?
Jo.
Díky moc, že jste přišla.
Trina už určitě přijde.
Cass, hele...
Měli bychom to sepoučení ukončit dřív.
Jakože teď.
Oba jsme tím experimentem něco získali.
Ale kdyby to mělo někomu ublížit, neměli bychom to zabalit?
Dusty, to jsem po tobě nechtěla.
Já vím, že ne, ale myslím, že to tak bude lepší, ne?
- Jo. Teda já... - Ahoj.
- Ahoj! - Tak co?
Tady ji máme.
Trino. Jacobe. Bože můj, zlato, jaks to udělala?
- Nevím. - Moc vám to šlo.
Díky.
Jdeme s pár lidma na zmrzlinu, nechcete taky?
To zní skvěle. Pojďme společně.
Fakt?
Dobře.
- Hurá! Tak jdeme. - Jdeme.
- Pojď. - Mami, co se děje?
Jo, dobře.
PODLE ROMÁNU OD M. O. WALSHE
Překlad titulků: Kristina Himmerová