Ačiū.
- Labas, barmene. - Labas.
Ką manai apie paramą vietos menams?
„MŪSŲ MIESTELIS“
Kaip mokyklos vaidinimui, atrodo truputį persistengta.
Tai mokinių mintis.
„Mūsų miestelis“ su imtynėmis.
Nori tikėk, nori ne, aš juos pamokiau judesių.
Nes, akivaizdu, kad daug išmanai apie imtynes, klaustukas?
Pameni, pasakojau apie savo viziją?
Ne. Pamenu, kad atsisakei papasakoti apie savo viziją.
Sakiau, kad ji buvo susijusi su mano tėčiu, ar ne?
Taip.
Tai buvo imtynės.
Tarsi imtynių vaizdo žaidimas, bet jame buvome tik mudu su tėčiu.
Vizija priminė, kaip mes eidavome imtynių kieme, kai buvau mažas.
Išeidavome po vakarienės ir...
Tik žaisdavome.
Vien dėl smagumo. Tą jausmą buvau praradęs.
Taip.
O tada tie vaikai mokykloje...
Jie statė spektaklį, o aš netyčia buvau šalia.
Jie manęs paklausė apie imtynes.
Palaikei tai ženklu.
Kodėl man tai pasakoji?
Nori, kad pakabinčiau bare tavo skrajutę ar...
Kas man iš to?
Aš apie tai jau pagalvojau.
- Skaitei „Saulėlydį“. - Nereikia manęs gėdinti.
Tai turėtų būti išties prasta knyga apie vampyrus.
„TEMPTATION“ R. L. STAINAS
Gerai. Neskaitau vien prastų knygų apie vampyrus,
bet kyšio neatsisakysiu.
Kas žino? Gal nueisiu pažiūrėti tą keistą spektaklį.
Gal net užimsiu tau vietą.
Labas rytas, saulele.
Prasikrapštyk akis, Dasti.
- Kaip išsimiegojai, Miegančioji gražuole? - Taip, gerai.
Ką tik sapnavau baisų košmarą, kad mane pažadina įsibrovėlis su barzdele.
Tik pažiūrėk.
Paruošiau tavo mėgstamus pusryčius. Sudėjau išsinešti.
Apsirenk ir atlaisvink šį kambarį.
Žiūrėk. Ką tik radau čia tavo paspirtukininko šalmą. Nerealu.
Pala. Gerai. Atsibudau prieš pusę sekundės,
tuoj pabus šlapimo pūslė.
Tai kas vyksta, žmogau?
Gerai. Nenorėjau, kad šitaip nutiktų,
bet viskas greitai pasikeitė, Dė.
Buvo smagu, kad paviešėjai čia kelias savaites.
Bet turiu padėti Natali išmokėti skolą,
o mano buhalteris Keris sako, jei išnuomosiu namą,
o pats persikraustysiu pas Netę, galėsiu ženkliai sumažinti skolą.
Todėl man reikia, kad išsikraustytum, brolau.
Ką... Tavo buhalteris Keris? Kalbi apie mano tėtį?
Atleisk, sūnau. Turėjau patarti, kas geriausia klientui.
Kaip miela tave matyti, tėti.
Žinai, būčiau dėkingas, jei būtum perspėjęs iš anksto.
Patikėk, žinau, Dė. Nagi, žmogau.
Kaip manai? Noriu išsikraustyti iš savo nuostabaus namo su mano daiktais?
Gerai, gal turėtum dar truputį apie tai pagalvoti, Džordžijau.
Ne. Mes tai jau aptarėme.
Ne, taip bus geriausia jums, vyručiai.
Gerai. Neskubėk, Dė. Bet jei galėtum išsivežti daiktus iki 15.00 val.,
tada ateičiau ir patikrinčiau, ar nieko nesugadinai.
„MŪSŲ MIESTELIS“
Nieko sau.
Nekantriai lauki šio vakaro didžiojo pasirodymo?
Taip.
Dar turiu išspręsti kelis dalykus,
bet visi turėtų būti patenkinti.
Kaip tau šįryt sekasi?
- Nuostabiai. Tiesiog puikiai. Taip. - Jėga.
Išgėriau kavos, nusiprausiau po karštu dušu, mane išmetė iš namų.
Ne. Rimtai?
Taip. Turiu galvoje, formaliai tai Džordžijaus namai.
Ne į temą -
gal žinai, ką sako mokyklos taisyklės
apie mokytojų miegojimą savo klasėse?
Ne, nežinau.
Nežinau. Gal apsistok pas mane?
Taip. Pas tave.
- Taip, tai variantas. Ar ne? - Taip.
Gerai. Ar tai gera...
Man būtų neramu, kaip tai atrodys.
Mums puikiai sekėsi
išlikti profesionalais ir neišsiduoti...
Štai mano mylimiausi lovos draugai.
Pala.
Baik, mes ne lovos draugai.
Mes nebuvom lovoje.
Mokiniai kalba priešingai.
Direktore Pet, argi turėtum liežuvauti su mokiniais?
Turėčiau? Ne. Ar liežuvauju? Taip, blemba.
Žinai, kad nebūtų nesusipratimų, siūlau tau miegoti ant sofos.
Taip. Gerai. Ne, taip ir maniau.
Taip. Nes jei miegotum su manim lovoje,
gal iš tikrųjų man kažką pajustum. Todėl...
Mes to nenorėtume.
Ne. Ne, nenorėtume.
Vis tiek per daug rizikinga.
Per daug rizikinga?
Nes paragavusi Dasčio negali sustot.
- Jėga. Gerai. - Tikrai?
- Ne... - Ne.
Žinai, jei toliau taip kalbėsi,
- man viskas bus gerai. Gerai. - Jėga.
- Susitiksime šįvakar. - Gerai.
Viso.
Emile. Aš pasistengsiu. Aš...
Myliu tave, Emile. Aš...
Matai, tu žinai žodžius.
Ir džiaugiuosi, kad nebevaidini mano tėčio.
Taip. Nebe taip nejauku.
Susitiksime mokykloje. Bus arba puiku, arba siaubinga.
Šiaip ar taip, visi kada nors mirsime.
- Sveikutis. - Labas, Trina.
Labas. Tikiuosi, per daug netriukšmavau su šlifavimo staklėmis.
Pažadėjau ponui Džei padėti sukonstruoti platformą Dirkomingo šventei.
Taip. Viskas gerai.
Bet kiek girdėjau,
panašu, kad šitas spektaklis bus nutrūkęs nuo grandinės.
Norėčiau pažiūrėti. Nepyksti, kad negaliu ateiti, tiesa?
Ne, tik yra scena su Trina, kai turiu pasakyti scenoje „myliu tave“.
Bet niekad nesu to sakęs jai tikrame gyvenime, o jaučiu, kad norėčiau.
Bet, žinai,
o jei pasirinksiu netinkamą laiką, arba ji man neatsakys tuo pačiu?
Tu per daug save spaudi.
Mudu su tavo mama beveik niekad nesakydavom „myliu tave“.
- Tikrai? - Taip.
Sakydavome kitus žodžius, bet žinojome, ką tai išties reiškia.
Nesijaudink taip dėl žodžių. Dėmesį sutelk į jausmus. Gerai?
Gerai.
Tai ką sakydavot judu su mama?
Jei dabar pasakyčiau, nuskambėtų banaliai ir keistai.
Ne.
Sakydavome:
„Tu mano minkštučiukas bananiukas.“
Taip, nereikėjo man to sakyti.
Kaip sekasi, tėve?
Turi minutėlę atsimetėliui katalikui?
Žinau, darbo valandos paprastai skirtos mokiniams,
bet laikau save gyvenimo mokiniu.
Ne. Džiaugiuosi tave matydamas, Džordžijau.
Norėjau tau padėkoti
už dosnią auką mokinių spektakliui.
Kai Savana pasakė, kad spektaklyje bus imtynių elementų,
žinojau, kad privalau padėti.
Bet, turiu pasakyti, nemaniau, kad esi imtynių gerbėjas, tėve.
Taip. Krausčiausi dėl jų iš proto vaikystėje.
Man patikdavo visi blogiukai. Žinai, niekšeliai.
Žinoma.
- „Gyvatė“ Džeikas... - Nagi.
...Bretas „Žudikas“ Hartas ir Rendis „Mačo Menas“ Laukinis.
Taip. Laukinis prieš Garlaivį, „WrestleMania III“.
Žiūrėjau tą įrašą, kol juosta sudilo.
Manau, vis dar prisimenu visus tų mačų judesius.
Ir aš.
Žinai, visada regėjau save kaip Tikrąjį karį,
supranti?
Bet pastaruoju metu nežinau. Aš tik... Pastaruoju metu nežinau.
Dėl to atėjai pas mane į darbą. Taip.
Taip, aš tik... nežinau, tėve.
Jaučiuosi lyg parblokštas ant žemės.
Visada buvau geidžiamas viengungis, verslininkas ir sporto įžymybė
su tobula šukuosena.
O dabar esu pereinamajame laikotarpyje,
samdau pagalbininkus restorane, atsižadu savo namo ir visų daiktų.
Tai tiesiog sunku, supranti,
visada buvau numero uno ir nepakartojamas.
O dabar aš tik uno numero tarp daugybės numeros.
Nieko prieš, jei pacituosiu Bibliją?
Man būtų garbė. Dievinu Bibliją.
„Ir visi būkite apsivilkę nuolankumu vieni kitiems,
nes Dievas išpuikėliams priešinasi, o nuolankiesiems duoda malonę.“
Taip.
Gal tavo potencialas ir buvo „Superžvaigždė“,
bet tavo MORFO vizija parodė
žmogų, kuris iš visų jėgų stengiasi pasitarnauti kitiems.
Tėve Rubenai,
šie žodžiai, kuriuos pasakei man kančių metu,
išties parodė man kelią,
tad norėčiau atsidėkoti, šiandien pasitarnaudamas tau.
- Neprivalai, Džo... - Norėčiau pamėginti.
Suteik man galimybę. Likusią dienos dalį norėčiau pamėginti.
Turiu pasakyti,
visąlaik, kai važiuodavau pro šalį, manydavau, kad čia - tiesiog parduotuvė.
Čia buvo tiesiog ūkinių prekių parduotuvė, kol p. Kapleris
neištraukė MORFO kortelės „Kosmetologas“.
Todėl „Nagai ir nagai“.
Damos, tiesiog žinokit - jei šiandien valote veidą, gaunate pompą nemokamai.
Mes... Gerai... Man nereikia. Tau reikia?
- Nereikia. Taip. - Gerai.
Beje, ačiū, kad atėjai.
- Taip. - Jergutėliau.
Tiesiog pajutau, kad turiu pasilepinti,
gavusi pirmąją oficialią algą „Pas Džordžijų“.
Buongiorno a tutti. Atėjo Džordžijus su tėčiu Rubenu.
Kaip laikaisi, Kese? Kaip tu, Hana?
Tėve Rubenai, stebiuosi matydama tave čia.
Aš irgi.
Šis vyras spinduliuoja dievobaimingumu.
Metas jam pasilepinti.
Kalbant apie rūpinimąsi geriausiais draugais,
Kese, atleisk, kad turėjau išspirti Dastį.
Tu jį išspyrei?
Taip. Atėjo eros pabaiga.
Bet nesijaudink. Dastis nė kartelio nebuvo parsivedęs jokios moters.
Gerai.
Žinoma, jei durys uždarytos,
yra didelė tikimybė, kad jis apsitarnavo pats.
Šiaip ar taip, jis mirtingasis. Atsiprašau, tėve.
Taip. Atsiprašau, tėve.
Gerai, buvo nuostabu.
Bet manau, mums reikia eiti, kad galėtume pasiruošt šio vakaro pasirodymui.
Taip. Reklama buvo labai įtaigi.
Taigi, susitiksime ten.
Iki pasimatymo.
Minutėlę, po galais.
Tėve Rubenai, ar kas vyksta
- tarp judviejų? - Be komentarų.
Norit prisėsti, tėve?
Taip, jis nori prisėsti.
Taip, „be komentarų“.
Taip. Tegul mano draugui būna patogu, gerai? Du liukso paketai.
Nesijaudink. Pono Kaplerio akivaizdoje gali šnekėti, ką nori.
Tiesa.
Gerai. Gal kažkas ir vyksta.
Bet po žmonos mirties
mane ištinka stiprūs kaltės priepuoliai, jei užsiimu maloniais dalykais.
Kodėl galiu mėgautis gyvenimo džiaugsmais, kai ji nebegali?
Bet, tėve, turiu galvoje, mokai mane paleisti praeitį.
Panašu, kad ir tau šį tą reikia paleisti.
Ar ne, pone Kapleri? Ką manot?
Turiu pritarti Džordžijui.
Jūsų žmona mažiausiai norėtų, kad baustumėte save.
Gal judu sudomins veido valymas ir kanalizacijos pompa?
DIRFILDO VIDURINĖ MOKYKLA
Taip. Žinai, kas geriausia?
Pastatymas netradicinis.
Mačiau „Mūsų miestelį“. Vaidinau „Mūsų miestelyje“.
Ne. Niekas nepranoks tavo kapitono fon Trapo.
Kasandra.
Labas.
- Kaip laikaisi? - Labas.
Ačiū, kad atėjai.
Į savo dukters spektaklį?
Man labai malonu.
Vaje, tik pažiūrėk, koks švarkas.
Taip. Jis dėvėtas.
Pirkau vintažinėje parduotuvėje, kurioje prekiaujama senais drabužiais.
- Taip, žinau, ką reiškia „dėvėtas“. - Taip, aišku.
- Gerai atrodo. - Ačiū.
Tu skaniai kvepi naujais kvepalais,
manyčiau.
Taip, „Oregano Mist“.
Tai tiesiog oro gaiviklis
- Džordžijaus darbuotojų patalpose. - Aišku.
Taip, kvapo neįmanoma išplauti iš drabužių.
Tavo šukuosena, kvapas, veidas ir drabužiai -
viskas labai dera, aš manau.
Ačiū.
Tai ar...
Vietos nurodytos vietos, ar...
Žinai, ką? Manau, Trinai patiktų, jei sėdėtume kartu.
Nežinau. Aš tik... Tai neprieštarauja taisyklėms, ar ne?
Ne, manau, kad būtų smagu.
Puiku. Gerai.
Gerai. Eime.
Labas vakaras, sveiki atvykę į Dirfildo vid. mokyklos...
- Sveiki. Kaip laikotės, vaikinai? - ...spektaklį „Mūsų miestelis“.
Labas.
Džordžijau, ačiū Dievui. Visą dieną iš tavęs nė žodžio.
Pupa, skambinau tau tris kartus.
Žinau, bet galvojau, gal netyčia paspaudei mygtuką. Gera tave matyti.
Nori tikėk, nori ne, visą popietę praleidau su tėvu Rubenu.
Pažiūrėk į mano draugelį ten. Taip.
Kas čia buvo? Po spektaklio jūs su Džordžijumi eisit į studentų vakarėlį?
Manau, jis tik sveikina mane dėl spektaklio.
Ir, beje, ačiū, kad atėjai.
Nėra už ką. Dar kartą ačiū už knygą apie vampyrus.
Pradėjai skaityti?
Taip, ir ji siaubinga.
Tai kartu žemina ir jaudina, kad puikiai žinai mano skonį.
Na štai.
Ši pjesė pavadinta „Mūsų miestelis“.
Ją parašė Torntonas Vailderis, o pastatė Dirfildo vidurinės mokiniai.
Taip.
Grovers Kornerse, Naujajame Hampšyre, iškart už sienos su Masačusetsu,
platuma - 40 laipsnių 42 minutės, ilguma - 70 laipsnių...
Beje, Dė, 15.00 val. atėjo ir praėjo,
todėl sukroviau tavo daiktus į dėžes ir sudėjau jas verandoje.
Ką? O jei lis?
Ne. Šįvakar giedra, bet 21.00 val. įsijungia purkštuvai, todėl, žinai.
Rūsys vis dar paruoštas,
jei norėtum grįžti namo.
Ačiū, Kese.
Aš jau radau, kur apsistoti.
Tikrai? Kur?
Pas Alisą. Ant sofos, žinoma.
Ji pirma pasiūlė, todėl būtų keista, jei dabar persigalvočiau.
Žinoma. Be abejo.
Kada pasirodys Trina? Visai neseku spektaklio.
Eina šikt. Žiauriai nervinuosi.
Viskas bus gerai, Džeikobai. Turi mane.
Mes turime vienas kitą.
Ir aš myliu tą jausmą.
Bet dėl to ir esam tokie kieti.
Kad ir kas bevyktų pasaulyje arba...
Taip. Atsiprašau. Aš tik bandau susikaupti. Atleisk.
- Tai aišku. Gerai. Šūdas. - Gerai. Dabar.
Voli, gerai nusiprausk, arba ateisiu ir pati nuprausiu.
Kasdien einu į mokyklą apsirengusi kaip pasiligojęs kalakutas!
Rebeka, tu visada atrodai labai gražiai.
Mama, Džordžas į mane mėto muilą.
Ateisiu ir abiem užvošiu. Taip ir padarysiu!
Tik pažiūrėkit!
Panelei Gibs iki kaklo Džordžo ir Rebekos kvailysčių,
ji pasirengusi pavaišinti juos skausmu.
Valgykit savo pusryčius!
Atrodė skausmingai.
Ar tu tai matai?
Mano draugelis viską gadina.
Kas? Lukas? Taip, jis vaidina šiek tiek susikaustęs,
- bet recenzija vis tiek bus palanki. - Ne. Ne Lukas, pupa.
Tėvas Rubenas. Turiu pasikalbėti su juo per pertrauką.
Taip, aš iš esmės sugalvojau tą reikalą su imtynėmis.
Šiaip jau aš... Tikėjausi, kad Trina paminės mane savo biografijoje.
Nauji akiniai?
Taip.
Taip, tikriausiai. Tik skaitymui.
Gražūs. Atrodai kaip tikras profesorius.
Ačiū.
Taip!
Manau, kad reginys tiesiog fantastiškas.
Šiaip jau aš ir pats ruošiu grandiozinį šou.
Gerai.
Tu pirmas žmogus, kuriam apie tai sakau...
Atsiprašau, pone Džonsonai. Turiu minutėlei pavogti tėvą.
- Ačiū. - Žinoma.
Rubsai, kas ten vyksta?
Patikėk manim, kaip seksualinių energijų žinovu,
Hana tau siunčia visus signalus.
Kaip tu tai pastebi? Argi nežiūri spektaklio?
Vargiai galiu sutelkti dėmesį į sceną,
kai minioje matau tokią įdomią žmogišką dramą.
Tėve Padre, prašau.
Metas pamiršti, kas buvo. Būk laisvas. Pasismagink.
Prašome grįžti į vietas.
Netrukus prasidės antra dalis.
Ar viskas gerai?
Manau, spektaklis vėl prasidės po minutėlės.
Girdėjau, kad bus metimas žemyn galva, kurio nenorėtum praleist.
Esu tikra, kad atrodys nuostabiai, ypač per tavo naujuosius akinius.
Čia akiniai skaitymui, todėl neketinau...
Aš nesuprantu.
Ar žinai, kiek laiko kartojau, kad tau reikia akinių?
Aš net slapčia įtraukiau tave į „LensCrafter“ el. laiškų gavėjų sąrašą.
Gerai.
Norėjai, kad įsigyčiau akinius.
Galiausiai juos įsigijau. Jie išties padeda.
Taigi, tai gerai, ar ne?
Kaip pažiūrėsi. Ar akinius tau liepė įsigyti Alisa?
Gal ir užsiminė apie tai.
Bet aš jau ketinau juos pirkti.
Ir tai nuostabu.
Tikrai, tai puiku, kad taip keitiesi į gera.
Tik labai užknisa, kad darai tai dabar
ir taip lengvai be manęs.
Klausyk, užknisa, kad prireikė aparato ir kitos moters,
kad pradėtum daryti tai, ko iš tavęs norėjau daug metų.
Bet mes taip nusprendėme kartu.
Tik darau tai, ką mes nusprendėme daryti.
Ir kur tai veda?
- Kaip suprasti? - Su Alisa.
Kur visa tai veda?
Arba tu mulkini ją, arba mane.
Šiaip ar taip, jausmas šūdinas.
Kese.
Turbūt nauji žmonės ne ką geresni už senus.
Galvą guldau, kad retai kada būna.
Emile, jaučiu, kad esi tikra mano draugė.
Man nereikia važiuoti susipažinti su žmonėmis kituose miesteliuose.
Taip. Jie būna čia, kol sudega jų žemiškoji dalis.
Išdega.
Ir per tą laiką jie pamažu praranda susidomėjimą tuo,
kas vyksta Grovers Kornerse.
Jie laukia.
Laukia to, ką jaučia ateinant.
Jie laukia kažko svarbaus arba didingo.
Argi jie nelaukia, kol jų amžinybės dalis
išryškės?
Nagi.
Džordžijau.
Ne, aš tik...
Viešpatie švenčiausias.
Negaliu to ištverti.
Jie tokie jauni ir gražūs.
Kodėl jie turėjo pasenti?
Mama...
Aš čia.
Aš suaugusi.
Aš myliu tave.
Myliu jus visus.
Ir viską.
Negaliu į viską atsižiūrėti.
Bravo!
Valio! Šaunuoliai.
Prašau visų dėmesio. Turiu kai ką pasakyti.
Tėve Rubenai.
Ar tai tu įtraukei imtynes į klasikinį spektaklį?
Kaip drįsti tyčiotis iš velionio
didžiojo Torntono Vailderio palikimo!
- Ką jis daro? - Neturiu nė žalio supratimo.
Ką...
Kaip keista.
Visų tėvų ir būsimų patėvių,
šįvakar čia dalyvaujančių, vardu,
esu čia tam, kad apginčiau
tradicinį teatrą
ir nugalėčiau tave, tėve Rubenai.
Išspardyk jam subinę, tėve Rubenai!
Taip!
Nagi. Tau pavyks.
Tėve!
Nagi, tėve. Eikim prie reikalo.
Pradėkim.
Dėvėjai kostiumą visą šį laiką?
Taip, sakiau Savanai, kad galėsiu pakilti nuo atsarginių suolo, jei kas susižeis.
„WrestleMania III“, Laukinis, Garlaivis. Sakei, kad prisimeni, ar ne?
Visus judesius.
Metas paleisti, tėve.
Ne, tu paleisk.
Nagi.
Nesustok.
Gerai.
Taip!
Pažiūrėkim, ar Dievo galia ką nors gali. Pirmyn.
Nagi!
Permetimas!
Paragauk mano kumščio. Gerai, tėve?
Gerai. Taip.
Viešpatie brangiausias.
Taip!
Taip, patinka?
Taip, man patinka!
Gardžiai kvepia.
O Die...
Džordžijus parblokštas ir neatsikelia. O tėvas Rubenas palypėja link pergalės.
Jei jis trenks alkūne, viskas bus baigta.
Trenk!
Ir šis aparatas,
nesvarbu, magiškas jis ar ne, primena žmonėms, kad mūsų gyvenimai
turi daugiau nei vieną galimą kelią.
O tai gąsdina.
Taip pat, kaip baisu prieiti prie skardžio.
Nes jau žinai, kad galėtum likti, kur esi,
arba galėtum
mestis į nežinomybės bedugnę.
Ir žinai...
kad tai priklauso nuo tavęs.
Taip!
Taip, tėve, myliu tave.
Ačiū, žmogau. Ir aš tave myliu.
Tai buvo nuostabu.
Šis vyrukas!
Aš tik atnešiau tau buteliuką vandens, bet gerai.
Taip!
Gerai, aktoriai!
Jūs visi šįvakar scenoje buvote superžvaigždės. Mes sublizgėjom, mažule.
„Mes“ sublizgėjom?
Tu sublizgėjai, Tri. O aš sublizgėjau savo kuklumu.
Visi žinote, kad galėjau įveikti tėvą Rubeną, ar ne?
Bet mano vaidmuo - tik patarnauti.
Nagi, visi. Čiupkite po picos gabalėlį.
Turiu vegetariškos ir su peperoniu. Aksmenas turi su sūriu.
Taip. Jėga.
Jėga.
Sveikinu su nuostabiu pasirodymu.
Beveik patikėjau, kad galėtum ką nors sumušti.
Ačiū. Ir aš.
Juk supranti, kad davei man geriausią gabalėlį, ar ne?
Net atsižvelgiant į priedų proporciją ir oro burbulus.
Aišku, kad daviau tau geriausią.
Gerai. Jėga.
Tiesiog žinok,
ir aš duočiau tau geriausią gabalėlį, nes...
Tu mane myli.
Taip. Iš kur...
Nes ir aš tave myliu.
Po perkūnais. Tai nuostabu.
Gerai. Ką tik tai pasakėme.
Gerai.
Jaučiu, kad šiandien pirmą kartą mano sėdynė atsipalaidavo.
Labai užveda.
Tikrai?
Taip.
Labai ačiū, kad atėjote.
Esu tikras, kad Trina tuoj išeis.
Kese. Aš...
Manau, kad turėtume užbaigti „pažintį su savimi“ anksčiau laiko.
Dabar pat.
Manau, abu patyrėme šį tą nuostabaus mūsų eksperimento metu.
Bet jei kas nors jaučiasi įskaudintas, argi neturėtume visko baigti?
Gerai, Dasti. Klausyk, aš prašiau ne to.
Ne. Aš žinau, kad ne to, bet aš manau, taip bus geriausia, o tu?
- Taip, turiu galvoje, aš tik... - Sveiki.
- Taip, labas! - Ką mes manom?
Labas. Štai ir ji.
Trina. Džeikobai. Vajetau. Mieloji, kaip tu tą padarei?
- Nežinau. - Abu buvote tokie šaunūs.
Ačiū.
Mes su draugais einam ledų, gal norit prisijungti?
Visai norėčiau ledų. Eikime visi kartu.
Tikrai?
Gerai.
- Valio. Pirmyn. - Pirmyn.
- Nagi. - Mama, palauk. Kas nutiko?
Taip. Gerai.
PAGAL M. O. VOLŠO KNYGĄ
Išvertė Sandra Siaurodinė