Tack.
- Hallå, bartender. - Hej.
Vad sägs om att stötta den lokala konsten?
VÅR LILLA STAD
Oj.
Rätt häftigt för en skolpjäs.
Det var elevernas idé.
Vår lilla stad, med wrestling.
Och tro det eller ej, men jag har lärt dem några grepp.
För du vet förstås mycket om wrestling, eller?
Så du minns när jag berättade om min vision?
Nej. Jag minns när du vägrade berätta om din vision.
Jag sa att det hade nåt att göra med min pappa, eller hur?
Ja.
Det hade egentligen att göra med wrestling.
Det var som ett tv-spel med wrestling, fast med mig och min pappa.
Och det påminde mig om hur vi brukade brottas på gården när jag var liten.
Vi brukade gå ut efter middagen och...
Det var bara lek.
Bara på skoj. Jag har mist den känslan.
Ja.
Men eleverna i skolan...
De repeterade sin pjäs och jag råkade vara där.
Och de frågade mig om wrestling.
Det kändes som ett tecken.
Varför berättar du det här?
Ska jag sätta upp ditt reklamblad i baren?
Vad får jag då?
Jag vet vad du tänker.
- Du läste Twilight. - Jag skäms inte för det.
Men det här lär vara en riktigt usel vampyrbok.
Okej. Jag läser inte enbart dåliga vampyrböcker,
men jag tackar inte nej till en muta.
Så vem vet? Jag kanske går och ser den där konstiga pjäsen.
Jag kanske till och med fixar en biljett åt dig.
God morgon, sömntuta.
Gnugga sömnen ur ögonen, Dusty.
- Har du sovit gott, Törnrosa? - Jadå.
Jag drömde en mardröm att jag väcktes av en inkräktare med hakskägg.
Kolla här.
Din favoritfrukost. Jag la den i en påse.
På med kläderna och lämna rummet.
Jo, titta. Jag fann din cykelhjälm här. Helgalet.
Vänta lite. Jag vaknade alldeles nyss,
och jag måste kissa.
Vad är det som händer?
Okej. Jag ville inte att det skulle bli så här,
men det har gått rätt fort, D.
Det har varit kul att ha dig boende här de senaste veckorna.
Men jag måste hjälpa Natalie med skulderna
och min revisor Cary sa att hyra ut mitt hus
och flytta in hos Natalie är bästa sättet.
Så du måste flytta ut, kompis.
Va... Din revisor Cary? Du menar min pappa?
Beklagar, pojken min. Jag måste ge min klient goda råd.
Så kul att se dig, pappa.
Det vore fint med lite förvarning.
Jag vet, D. Kom igen.
Tror du att jag vill lämna mitt stora hus och alla mina saker?
Okej, då kanske du borde tänka efter lite mer.
Nej,. Vi har pratat igenom saken.
Det här blir det bästa för er pojkar.
Okej. Ingen brådska. Men få bort dina saker härifrån före kl 15:00.
Jag vill gå igenom rummet och kolla eventuella skador.
VÅR LILLA STAD
Wow. Titta där.
Ser du fram emot premiären ikväll?
Ja.
Alltså, det återstår några små detaljer,
men det ska nog gå bra.
Hur är din morgon?
- Utmärkt. Bara bra. - Coolt.
Jag drack en kopp kaffe, duschade, blev vräkt från mitt hus.
Åh, nej. Verkligen?
Ja. Alltså, formellt sett är det Giorgios hus.
Men du, en helt annan sak,
vet du vad skolan har för regler om lärare
som sover i klassrummet?
Nej. Det vet jag inte.
Alltså, du kan väl bo hos mig?
Okej. Hos dig.
- Ja, det är en möjlighet. Är det? - Ja.
Okej. Men är det...
Vad skulle folk säga?
Vi har varit så duktiga på att
vara professionella och diskreta...
Hej. Mina två bästa knullkompisar.
Oj.
Alltså, vi är inte K-kompisar.
Vi har inte K:at.
Eleverna säger nåt annat.
Rektor Pat, borde du verkligen skvallra med eleverna?
Borde jag? Nej. Gör jag det? Jajamän.
Wow.
Alltså, för att vara tydlig, jag erbjöd dig min soffa att sova på.
Visst. Bra. Det antog jag också.
Ja. För om du skulle sova i sängen med mig
kunde du börja få verkliga känslor för mig. Så...
Och det vill vi ju inte.
Nej. Det vill vi inte.
Det är ändå för riskabelt.
För riskabelt?
Jo, om du för Dustard får smak, blir han kvar under ditt tak.
- Jaha, coolt. Okej. - Är det?
- Nej... - Nej.
Om du kör med såna dåliga skämt,
- är det ingen fara. Okej. - Coolt.
- Vi ses ikväll. - Okej.
Hej då.
Emily. Jag ska göra mitt bästa. Jag...
Jag älskar dig, Emily. Jag...
Du kan ju dina repliker.
Och skönt att du inte spelar min pappa längre.
Ja. Det här är mycket mindre pinsamt.
Vi ses i skolan. Det blir jättebra eller hemskt.
Oavsett vilket ska vi alla dö en dag.
- Tjena. - Hej, Trina.
Hej. Hoppas att jag inte väsnades för mycket med slipmaskinen.
Jag lovade hjälpa mr J med vagnen till Deercoming-paraden.
Jadå. Ingen fara.
Men av vad jag hörde
kommer den här pjäsen att bli nåt alldeles extra.
Önskar att jag fick se den. Är du sur för att jag inte kan komma?
Nej, det är bara scenen med Trina. Jag måste säga "Jag älskar dig" i pjäsen.
Jag har aldrig sagt det till henne i verkligheten, men jag vill.
Men, du vet,
tänk om timingen är fel eller hon inte återgäldar det?
Du lägger för stor press på dig själv.
Din mamma och jag sa nästan aldrig "Jag älskar dig".
- Verkligen? - Ja.
Vi sa annat, men vi visste vad vi menade.
Tänk inte så mycket på orden. Fokusera på känslan.
Okej.
Så vad sa du och mamma?
Det skulle låta banalt och konstigt om jag sa det nu.
Nej då.
Vi brukade säga:
"Du är min gosiga, mjuka lilla banan."
Ja. Det borde du inte ha berättat.
Hej. Läget, fader?
Har du en stund över för en avfällig katolik?
Din kontorstid är egentligen för eleverna, jag vet,
men jag ser mig som en elev i livets skola.
Ingen fara. Kul att se dig, Giorgio.
Jag har velat tacka dig
för din generösa donation till skolpjäsen.
Alltså, när Savannah berättade om wrestling-temat
måste jag bara hjälpa till.
Men jag trodde inte att du var ett wrestling-fan, fader.
Jodå. Jag var galen i det som barn.
Jag gillade alla skurkarna. Dem man skulle hata.
Absolut.
- Jake "The Snake"... - Kom igen.
...Bret "The Hitman" Hart och Randy "Macho Man" Savage.
Jajamän. Savage Steamboat, WrestleMania III.
Jag slet ut det videobandet.
Jag minns nog vartenda grepp från de matcherna.
Samma här.
Jag såg alltid mig själv lite som The Ultimate Warrior.
Du vet?
Men på sistone... Jag bara... Jag vet inte.
Vilket för dig hit.
Ja, jag bara... Jag vet inte.
Som om jag åkt på en powerslam.
Jag har jämt varit en populär ungkarl, entreprenör och idrottshjälte
med perfekt frisyr.
Nu befinner jag mig i ett övergångsskede,
som att anställa personal på restaurangen och hyra ut huset med alla mina saker.
Det är svårt, helt enkelt.
Jag har jämt varit numero uno och ensam.
Nu är jag bara uno numero bland en massa numeros.
Går det bra om jag citerar Bibeln?
Jag vore hedrad. Jag älskar Bibeln.
"Och ni alla, klä er i ödmjukhet mot varandra,
för Gud står emot de högmodiga men ger nåd åt de ödmjuka."
Just det.
Din potential må ha varit "Superstjärna",
men din MORPHO-vision av den du är,
är en man som försöker hjälpa andra.
Fader Reuben,
dina ord till mig i en tid av lidande
har verkligen visat mig vägen,
och jag vill återgälda det genom att betjäna dig idag.
- Det behöver du inte, Gio... - Jag vill försöka.
Tillåt mig. För resten av dagen vill jag försöka.
Jag måste säga,
när jag körde förbi förut, trodde jag att det var en järnhandel.
Ja, det var det tills mr Kappler
fick ett MORPHO-kort med "Kosmetolog".
Resultatet: Nails 'n Nails.
Jag vill bara säga att man får gratis vaskrensare med en ansiktsrengöring idag.
Jaha. Vi... Inte för mig. Och du?
- Jag är nöjd. - Okej.
Tack för att du kom, förresten.
- Ja. - Kära nån.
Jag ville bara fira lite
med min första officiella lönecheck från Giorgio's.
Buongiorno a tutti. Giorgio och pappa Reuben är här.
Läget, Cassie? Läget, Hana?
Fader Reuben, jag är förvånad att se dig här.
Det är jag också.
Han sprider fromhet till alla.
Det är dags att han unnar sig nåt.
På tal om att hjälpa vänner,
Cassie, beklagar att jag måste sparka ut Dusty ur huset.
Har du det?
Ja. Slutet på en era.
Men bara lugn. Dusty tog aldrig dit några kvinnor.
Okej.
Fast om dörren var stängd,
är det troligt att han lättade på trycket själv.
Han är ju bara människa. Ursäkta, fader.
Ja. Ursäkta, fader.
Det här var trevligt.
Men vi måste nog gå och göra oss redo för pjäsen ikväll.
Ja. Annonsen var väldigt övertygande.
Så vi ses där.
Vi ses.
Vänta lite. Vänta lite nu.
Fader Reuben, är det nåt på gång
- mellan er två? - Ingen kommentar.
Vill du sätta dig, fader?
Ja, det vill han.
Ja, "ingen kommentar".
Ja, gör det bekvämt för min polare. Två deluxe-paket.
Och bara lugn. Du kan säga vad du vill inför mr Kappler.
Det stämmer.
Okej, då. Det kanske är nåt mellan oss.
Men ända sen min fru dog
har jag fått svåra skuldkänslor när jag gör nåt njutbart.
Varför ska jag uppleva glädje i livet när hon inte längre kan det?
Men fader, alltså, du lär ju mig att gå vidare.
Det låter som om du också behöver gå vidare.
Visst, mr Kappler? Vad tycker du?
Jag håller nog med Giorgio.
Din fru hade inte velat att du ska fortsätta straffa dig själv.
Kan jag intressera er för ansiktsrengöring och en vaskrensare?
Gissa vad det fina är?
Den är okonventionell.
Jag har sett Vår lilla stad. Jag spelade i den.
Nej. Inget slår din kapten von Trapp.
Cassandra.
Hej.
- Hur mår du? - Hej.
Tack för att du kom.
Till min dotters pjäs?
Det är ett rent nöje.
Vilken fin jacka.
Ja. Den är återbrukad.
Jag köpte den i en affär som för gamla kläder.
- Jag vet vad återbrukad är. - Just det. Ja...
- Den är fin. - Tack.
Du har en behaglig ny doft,
tror jag.
Ja, Oregano Mist.
Det är luftrenaren
- i personalrummet på Giorgio's. - Visst.
Lukten går inte att få ur kläderna.
Nåja, ditt hår och din doft och ditt ansikte och dina kläder
utgör en fin kombination, tycker jag.
Tack.
Så är...
Är det tilldelade platser eller...
Vet du, det vore nog trevligt för Trina om vi sitter ihop.
Jag vet inte. Det är väl inte mot reglerna?
Nej. Det vore trevligt, tycker jag.
Bra. Okej.
Okej. Då går vi in.
God kväll och välkomna till vår föreställning...
- Hej. Läget, killar? - ...av Vår lilla stad.
Hej.
Skönt. Jag har inte hört av dig på hela dan.
Raring, jag ringde tre gånger.
Ja, men jag visste inte om det var av misstag. Så skönt att se dig.
Tro det eller ej, men jag var med fader Reuben hela eftermiddagen.
Kolla in min polare där borta.
Vad var det där? Ska du och Giorgio gått på killfest efter pjäsen?
Han gratulerade mig nog till pjäsen.
Tack för att du kom, förresten.
Självklart. Och tack igen för vampyrboken.
Har du börjat på den?
Ja, och den är usel.
Det är både förödmjukande och rörande att du vet min smak.
Då var det dags.
Pjäsen heter Vår lilla stad.
Den är skriven av Thornton Wilder och producerad av Deerfield Highs elever.
Just det!
I Grover's Corners, New Hampshire, precis vid gränsen till Massachusetts:
latitud 40 grader 42 minuter, longitud 70 grader...
Jo, förresten, D, du var inte där kl 15:00,
så jag la dina saker i kartonger och satte dem på verandan.
Va? Tänk om det regnar?
Nej då. Klart väder ikväll, men sprinklern startar kl 21:00, bara så du vet.
Källaren är fortfarande ledig,
om du vill flytta tillbaka till huset.
Tack, Cass.
Jag har redan ett nytt ställe att sova.
Jaså, verkligen? Var då?
Hos Alice. På soffan, förstås.
Hon erbjöd först, så det skulle kännas konstigt att ändra nu.
Visst. Självklart.
När är det Trinas tur? Jag hänger inte med alls i pjäsen.
Jösses. Jag är så jävla nervös.
Det kommer att gå bra, Jacob. Du och jag.
Vi har varandra.
Och jag älskar det.
Det är en cool grej med oss.
Att vad som än händer i världen, typ...
Ja. Förlåt. Jag försöker fokusera.
- Absolut. Okej. Helvete. - Nu.
Wally, tvätta dig riktigt, annars kommer jag och gör det.
Varenda dag går jag till skolan klädd som en sjuk kalkon!
Rebecca, du är alltid så fin.
Mamma, George kastar tvål på mig.
Jag ska örfila upp er båda två!
Oj, har ni sett?
Ms Gibbs är trött på Georges och Rebeccas bus,
och tänker dela ut lite smärta.
Ät upp er frukost!
Det där måste göra ont.
Ser du det här?
Han sabbar alltihop.
Vem då? Luke? Ja, han agerar lite stelt,
- men det blir en bra recension ändå. - Nej. Inte Luke.
Fader Reuben. Jag måste prata med honom i pausen.
Alltså, det där med wrestling var min idé.
Jag hoppades att Trina skulle skriva in ett tack till mig.
Nya glasögon?
Just det.
Ja, de är nya. Bara läsglasögon.
De är fina. Du ser professionell ut.
Tack.
Ja!
Det är ett storslaget skådespel.
Jag jobbar faktiskt på en storslagen show själv.
Jaha, okej.
Du är den förste jag berättar för...
Ursäkta, mr Johnson. Jag måste låna vår präst ett tag.
- Tack. - Ingen fara.
Reubs, vad pågår där ute?
Som avläsare av sexuella energier, tro mig,
Hana ger dig alla signaler.
Hur kan du se det? Tittar du inte på pjäsen?
Det är svårt att fokusera på pjäsen
när detta fängslande mänskliga drama pågår i publiken.
- Jaha. - Snälla padre.
Det är dags att släppa loss. Vara fri. Ha kul.
Vänligen återvänd till era platser.
Föreställningen fortsätter strax.
Du, är allt väl?
Pjäsen fortsätter visst strax.
Det kommer visst att smälla ordentligt i mattan.
Det ser säkert strålande ut, särskilt med dina nya glasögon.
Det är läsglasögon, så jag tänkte inte...
Jag fattar ingenting.
Vet du hur länge jag har sagt att du behöver glasögon?
Jag skrev även upp dig på LensCrafters mejllista i hemlighet.
Okej.
Du bad mig att köpa glasögon.
Äntligen gjorde jag det. De hjälper mig mycket.
Så det är väl nåt bra?
Det beror på. Sa Alice åt dig att köpa glasögon?
Hon kanske nämnde det.
Men det stod redan på min lista.
Och det är jättebra.
Verkligen, det är jättebra att du gör dessa positiva förändringar.
Men det suger verkligen att du gör dem nu,
och så enkelt utan mig.
Det suger att det behövdes en maskin och en annan kvinna
för att du ska börja göra saker som jag har velat i flera år.
Men vi beslutade ju om det här tillsammans.
Jag gör bara exakt det vi sa att vi skulle göra.
Och vart leder det?
- Hur menar du? - Med Alice.
Vart tar det vägen?
Antingen leker du med henne, eller med mig.
Det känns eländigt i vilket fall.
Cass.
Nya människor är nog sällan bättre än gamla.
Nästan aldrig, skulle jag tro.
Emily, du är verkligen en god vän.
Jag behöver inte åka och träffa folk i andra städer.
Ja. De stannar här medan den jordiska delen av dem brinner ut.
Brinner ut.
Och under tiden blir de sakta likgiltiga
för det som händer i Grover's Corners.
De väntar.
De väntar på nånting som de känner är på väg.
De väntar på nånting viktigt eller nånting stort.
Väntar de på att den eviga delen ska komma ut...
...helt och hållet?
Kom igen.
Giorgio.
Nej, jag bara...
Jösses.
Jag står inte ut.
De är så unga och vackra.
Varför måste de bli gamla?
Mamma...
Jag är här.
Jag är vuxen.
Jag älskar dig.
Jag älskar er alla.
Älskar allting.
Jag kan inte se mig mätt på allting.
Bravo!
Bra! Bra jobbat.
Wow.
Ursäkta mig, allihop. Jag måste säga en sak.
Fader Reuben.
Är det du som har introducerat wrestling i en klassisk pjäs?
Hur vågar du göra narr av dödsboet
till den store, hädangångne Thornton Wilder!
- Vad gör han? - Jag har ingen aning.
Va...
Så bisarrt.
För alla närvarande föräldrar
och blivande styvföräldrar här ikväll,
vill jag försvara
den traditionella teaterupplevelsen
genom att besegra dig, fader Reuben.
Ge honom stryk, fader Reuben!
Ja!
Kom igen. Du vinner.
Fader! Fader!
Kom igen, fader. Nu kör vi.
Kom an.
Har du burit det där hela tiden?
Jag sa åt Savannah att jag kunde hoppa in om nån blev skadad.
WrestleMania III, Savage, Steamboat. Du sa att du minns, visst?
Varje grepp.
Dags att släppa taget, fader.
Nej, släpp själv.
Kom igen.
Håll igång.
Ja.
Ja!
Få se om Guds kraft hjälper. Kom an.
Kom an!
Body slam!
Här kommer fist drop. Okej?
Okej. Jadå.
Jösses.
Jajamän!
Gillar du det här?
Ja, jag gillar det!
Luktar gott.
Men för i...
Giorgio är nere för räkning. Fader Reuben vinner.
Om han sätter in armbågen, är det över.
Armbåge, armbåge!
Den här maskinen,
vare sig magisk eller inte, påminner oss om att våra liv
har fler än en möjlig väg.
Vilket är läskigt.
Liksom det är läskigt att gå ut på en klippkant.
För man vet redan att man kan stanna precis där man är,
eller så kan man...
...kasta sig ut i djupet av det okända.
Och du vet...
...man bestämmer själv.
Ja!
Ja, fader, jag älskar dig.
Tack, kompis. Jag älskar dig med.
Det där var fantastiskt.
Kolla in honom!
Jag kom bara med lite vatten, men okej.
Ja!
Okej, skådisar!
Ni var superstjärnor ikväll. Vi imponerade.
"Vi" imponerade?
Du imponerade, Tri. Jag imponerade genom ödmjukhet.
Ni vet väl att jag hade kunnat slå fader Reuben?
Men min roll är att tjäna.
Kom igen, allihop. Ta en pizzabit.
Jag har vego, pepperoni. Det är ost på Axman.
Japp. Härligt.
Härligt.
Grattis till en episk föreställning.
Jag trodde nästan att du kunde klå upp nån.
Tack detsamma.
Inser du att du gav mig den bästa biten?
Till och med proportionen av pålägget, luftbubblorna.
Självklart gav jag dig den bästa biten.
Okej. Grymt.
Bara så du vet,
jag skulle också ge dig den bästa biten, för...
Du älskar mig.
Ja. Hur visste...
För jag älskar dig med.
Jösses. Det här är toppen.
Okej. Nu har vi sagt det.
Wow.
Okej.
Nu behöver jag inte spänna skinkorna längre.
Det är sexigt.
Är det?
Ja.
Tack för att ni kom.
Trina kommer säkert ut strax.
Cass, du, jag...
Jag tycker att vi ska avbryta själv-forskningen i förtid.
Typ just nu.
Vi har båda lärt oss bra saker genom vårt lilla experiment.
Men om nån blir skadad i processen borde vi avsluta den.
Okej, Dusty. Det var inte det här jag bad om.
Nej. Det vet jag, men det är nog bäst, tror du inte?
- Ja, jag menar... - Hej på er.
- Ja, hej! - Vad tycker vi?
Hej. Oj. Här är hon.
Trina. Jacob. Jösses. Raring, hur bar du dig åt?
- Vet inte. - Ni var jättebra båda två.
Tack.
Några av oss tänkte gå och äta glass, om ni vill hänga med.
Glass låter gott. Vi går tillsammans.
Säkert?
Okej.
- Bra. Vi gör det. - Vi gör det.
- Kom igen. - Mamma, vänta. Vad händer?
Ja. Okej.
BASERAD PÅ BOKEN SKAPAD AV M.O. WALSH
Undertexter: Bengt-Ove Andersson