- Labrīt. - Ei, labrīt.
Mana svilpošana taču tevi neuzmodināja?
Nē. Jā.
Bet tas nekas.
- Tā ir priecīga svilpošana. - O jā.
Ļoti priecīga svilpošana.
Priecājos būt atpakaļ šajā gultā kopā ar tevi.
Zini,
es gandrīz aizmirsu, ka tu šonakt biji gultā.
Un tad tu sāki krākt, un es:
-"O, viņš ir te." - Esmu te.
Domāju, paies laiciņš, līdz atkal saradīsim.
- Tu kādu gaidīji? - Nē.
Tad ignorēsim to, paliksim gultā un turpināsim sarast?
Jā, lūdzu.
Dastij, Kasij, nāciet zemē!
Jūsu mājā ir pārsteigums!
Kas par sviestu?
Skat, kas tur!
Atkal kopā sagājušais Lielais D Habarda kungs un kundze.
Ak tu pasaulīt. Tu mirdzi.
Nata, ko jūs te darāt?
Vienkārši paši ienācāt?
Piedod, D. Es klauvēju kādu minūti, šķiet.
Nespējām sagaidīt. Gribējām būt pirmie, kas jums pasaka...
Cinque, sei, sette, otto!
Sveicam, paš-pēte beigusies Jums diena īpaša
Mēs ļoti priecājamies nu Ir ģimene vienota
No Džordžo Un Natālijas
Jūsu labākajiem draugiem Uz mūžu
Mēs jums atnesām kafiju Un ko ēdamu
Cik burvīgs dienas sākums ar šķību dziesmiņu.
Jā, ļoti mīļi.
- Tikai varbūt nedaudz par agru... - Pāris stundu.
...vīkendā.
Neuztraucies, Kasij. Es viņiem maksāju uz pusi vairāk.
Gribat vēlreiz dzirdēt dziesmu?
Domāju, pietiks visam mūžam.
- Cinque, sei, sette! - Gumija!
Sveicam, paš-pēte beigusies Jums diena īpaša
Ei.
- Ei. - Gribi aizņemties kādu apakšveļu vai...
Nē, tikai rokos pa visām tavām mantām.
Forši, forši, forši.
Jā, es tieši cerēju, ka tu to darīsi, kamēr es guļu.
Vai atradi ko labu?
Nu, es atradu šīs Briežu svētku biļetes, ko kāds ir burvīgi aprakstījis.
-"Pirmais randiņš ar Trīnu". - Jē.
- Atgādini, lai vairs neaicinu te nakšņot. - Es visu laiku te nakšņoju.
Joprojām nevaru noticēt, ka tavi vecāki piekrita.
Nu, īstenībā es viņiem pateicu, ka nakšņošu pie Ritas, tāpēc...
Oho, tātad īstenībā meloji.
Atgriežas "mele".
Kur tu dabūji šo?
Tā ir Koltona kartīte.
Jā, atradu viņa makā.
Domāju, viņš izmantoja MORPHO, kad bija Hanas vecajā bārā.
- Vai tu grasījies man to pastāstīt vai... - Piedod, jā.
Es tikai gribēju to paturēt pats sev, zini?
Nav nekāds orākuls, bet...
Tu taču neapskatījies, ne?
Nē. Kas tad ir?
- Drīkstu? - Nē.
Nu, ja tu gribi, bet es negrasījos.
Es labāk iztēlojos viņa potenciālu
nekā uzzinu, nu, konkrētu lietu, kas viņš nekad nekļūs, zini?
Šādā veidā paveras vairāk iespēju.
Izklausās vājprātīgi, ne?
Nē, nav vājprātīgi.
Vājprātīgi ir uz Briežu svētku biļetēm rakstīt "pirmais randiņš ar Trīnu".
Labi.
Man patīk te būt ar tevi.
Mana māja ir tik haotiska, un tava māja ir tik mierīga un klusa.
Nu nopietni?
Kas notiek? Tu kliedzi uz spēli?
- Kādu spēli? - Nezinu, kādu sporta spēli.
Mani atlaida no darba slidotavā. Atkal.
- Ko? Kāpēc? - Es nezinu.
Trevors pateica, ka neesmu svarīga komandas daļa.
- Tevi atlaida Trevors? - Draņķa Trevors. Viņš ir tāds idiņš.
Nekas.
Es atradīšu kaut ko citu.
Nostrādāšu pēdējo maiņu, saņemšu algu
un varbūt pēdējo reizi pasmaržošu ledu.
Nu, pastāstiet visu par savu paš-pēti.
Ko jūs uzzinājāt par dzīvi un mīlestību? Vai esat laimīgāki nekā jebkad?
Nu, ko gan īsti nozīmē būt laimīgam?
Bet, atbildot uz tavu jautājumu, - jā.
Jā, mēs esam laimīgāki nekā jebkad.
- Kasa, vai piekrīti? - Es piekrītu.
Jā, ziniet, man ir sajūta, ka es daudz ieguvu no šīs atšķirtības.
Es viena pati pārnakšņoju viesnīcā,
un es izlasīju neizlasīto.
Burvīgi.
Sazinājos ar vecajiem draugiem. Ieguvu jaunu draudzeni.
Malacis, Kasij.
Un to visu tu nevarēji darīt, kad biji kopā ar Dastiju?
Es ne...
Es neteiktu, ka nevarēju to iepriekš darīt. Nē, es...
Nu, man ir sajūta, ka mūsu paš-pēte lika man padomāt, ko es gribu, zināt?
Protams, tas arī ir iemesls, kāpēc es pievienojos darbaspēkam.
Lai varu pati pelnīt naudu.
Un mēs ļoti priecājamies, ka esi in familia.
- Paldies. - Visu laiku aizmirstu, ka esi viesmīle.
Īstenībā tā ir augstākā vadība, tā ka...
O, tas ir aizraujoši.
Pagaidi, kad redzēsi platformu,
ko Kasa un Džordžo taisa Briežnākšanas parādei. Nu...
Tieši tā. Kasija kļuvusi par manu consigliere,
manu capitano palīdzi.
Manām acīm, ausīm, labo roku.
Nu, ja tu būsi Džordžo labā roka,
strādāsi vaiga sviedros.
Tas tik bija biežas masturbēšanas jociņš.
Nu vienalga, Dastij, tu arī esi daudz sasniedzis.
- No jauna atklāju astronomiju. - Gāji uz randiņiem.
Biju bijis kopā ar vienu sievieti.
Un nu esmu bijis ar divām.
Ne seksuāli. Ar tevi seksuāli. Bet ne...
Un palīdzēju piedzimt kaudzei kucēnu.
Beidz.
Jā, palīdzēja... Bija tikai divi...
- Divi kucēni. Ne kaudze. - Jā. Ne kaudze.
Bet bija haoss.
Tas ir forši.
Laikam piecarpus nedēļas nemaz nav tik daudz, ne?
Mazāk par diviem mēnešiem.
Vai nebija jābūt sešām nedēļām?
Bija jābūt sešām nedēļām.
Bet mēs, ziniet, mēs ļoti gribējām atkal būt kopā.
Tāpēc...
Un kā ar Alisi?
Vai viņa raudāja, kad tu viņai pavēstīji jaunumus, D,
vai arī mēģināja vēl pēdējoreiz tevi savaldzināt?
Nu, man īsti nebija viņai nekādi jaunumi jāvēsta,
jo pēc būtības nebija nekādu vēstāmu jaunumu.
Piedod. Es tikai mēģinu saprast.
Vai tu aizvien esi pāris ar Alisi?
Nē. Ak dievs, nē. Nē, protams...
Nē, šķiet, kad es to teicu, es domāju...
Mēs nemaz nebijām oficiāli pāris.
Tāpēc oficiāli izšķirties būtu tik stulbi.
Tu neesi viņai pateicis?
Kad gan? Es visu laiku biju kopā ar tevi.
Jā, bet tev viņai jāpasaka, D. Neliec iet man!
Džordžo, nē, viņa mēģinās tevi savaldzināt.
Mīļā, viņai ar mani būtu nulle panākumu.
Nē, es aiziešu un viņai pateikšu, vai ne.
Man ir sajūta, ka šajā brīdī viņa jau nojautusi, ka viss ir galā.
Be... Es viņai pateikšu. Es viņai pateikšu.
DĪRFĪLDAS LEDUS ARĒNA
Ei! Trevor, izbeidz to sviestu!
Oho, ar tādu agresiju. Laukā mēs tā nerunājām.
Bet klau, Trevor.
Kā iet?
Miera vējos.
Ja neskaita vardarbīgo apiešanos, kamēr lasīju.
Tu nelasīji. Tu sēdēji telefonā, pretenciozais tēlotāj.
Labi, nedarīsim tā.
Trevor, piedod, ka neatbildēju uz tavām īsziņām, vecīt.
O, tiešām?
Nu, šķiet, tas bija nedaudz puerili.
Oho, skat, kurš nupat apguvis vārdu "puerils".
Labi, bet nevajadzēja par to atlaist manu tēti.
- Jā. - Džeikob,
tava tēta atlaišanai nebija nekāda sakara ar tevi.
Viņš katru rītu ielaužas slidotavā.
Ko? Kāpēc lai viņš tā darītu?
Lai trenētos daiļslidošanā.
Tā, piedodiet, ko?
Un tu domā, ka mele esmu es?
Nē, diemžēl tie droši vien nav meli.
Kad mans tētis bija maziņš, viņš gribēja kļūt par daiļslidotāju.
Bet viņam bija bail pateikt tētim.
Pārmantotais mačisms ir spēcīga lieta.
Drīkstu viņam, lūdzu, tagad sadot?
Trev, vajag, lai tu man izlīdzi, lūdzu.
Tēt, nāc šurp. Man ir labi jaunumi.
Dabūji atpakaļ man darbu?
- Tas bija maldinoši. - Jā. Nē.
Šķiet, tu esi pārkāpis katru Dīrfīldas Ledus noteikumu grāmatas punktu.
Ielauzies, izmanto savām vajadzībām ledu, izmanto savām vajadzībām ledus tīrītāju.
Tavas uzvedības dēļ viņi pievienojuši jaunus noteikumus.
Skaņu sistēmas izmantošana.
Man patīk trenējoties klausīties Šenaiju Tveinu,
un man nešķita, ka kāds uz šīs planētas iebildīs.
- Viņa ir eņģelis zemes virsū. - Zini, ka no Kanādas?
Protams, ka zinu.
Labi, tā ka tavu darbu glābt nevaru,
bet pierunāju Trevoru atvēlēt tev bezmaksas laiku uz ledus.
Nu, vai tev ir līdzi slidas?
Vai man ir slidas?
Nezinu.
Vai Elviss Stojko pārveda no Nagano olimpiskajām spēlēm zeltu?
Jā! Jā, pārveda.
DĀRGĀ IZIJA
Parāde sāksies pie Džonsona,
tā virzīsies pa Meinstrītu un noslēgsies Pie Džordžo.
Svētki sāksies ar Dīrfīldas vidusskolas maršējošo orķestri
un, protams, noslēgsies ar brieža ierašanos.
Ir kādi jautājumi?
Jā, kā tika izlemts par vārdu "Briežnākšana"?
Un kāpēc parāde? Un vispār kāpēc?
Hana. Tu esi bezkaunīga.
Tiem, kuri pilsētā ir nesen, -
Briežnākšanas parāde ir ļoti iemīļota tradīcija.
Vietējie biznesmeņi sacenšas par labākās platformas balvu.
Labākā platforma - aiziet!
Atdodiet savu balsi! Šogad daudzi ļoti smagi strādājuši, labi?
Ejam balsot, ļaudis.
Tā ir kā Santaklausa parāde, bet to nenoslēdz Santa,
bet gan briedis ragavās, ko velk mednieki uz skrituļslidām.
Tieši tā.
Un briedis met bērniem konfektes briežu spiru formā,
ko mēs saucam par "briežu spirām".
Skaidrs, nē, pilnīgi loģiski.
Bet jautāju vēlreiz - kāpēc?
Kāpēc? Kāpēc?
Vienīgais jautājums, kuru tu vari uzdot, ir kāpēc?
Tāpat varētu jautāt, kāpēc tu ieradies šajā pilsētā,
kāpēc noklusēji noslēpumus par MORPHO
un kāpēc kārdināji mūsu iemīļoto, nevainīgo priesteri.
Laikam kaķis izlaists no maisa.
Jā, kā gan skūpstīšanās reslinga arēnā visas pilsētas priekšā tā mūs atmaskoja?
Hana, nepievērs viņai uzmanību.
Viņa ir skaudīga uz visiem, kuriem dzīvē kaut kas norisinās.
O, bladāc!
Dīrfīldas pašos sākuma gados
Briežnākšana iezvanīja briežu medību sākumu.
Bet, tā kā briežu vairs nav, tagad tā... nenotiek.
Tā ir. Un es, protams, atkal
attēlošu šo briedi parādes beigās.
Nolādēts.
Šīla, varbūt nākamgad. Vai ne?
- Dastij? - Sveika.
- Ei, ko tu dari? - Tik pārbaudu vecos logu tīrītājus.
Tuvojas ziema.
Nezinu, vai... Zini, vai tie derēs sniegam.
- Te nav daudz sniega. - Kas tas?
- Domāju, spama vēstule vai... - O, labi. Nu, iedod man.
- Tev nevajag to redzēt. - Nē, iedod man.
Jā. Labi.
"Paldies, ka bija superīgi."
Tā ir pateicības kartīte?
- Ja gribi, varu apkopot... - Nē, nē. Izlasīšu.
"Mīļā Alise, paldies par Tavu interesi par mani.
Bija burvīgi iet uz randiņiem, baudīt jaukas sarunas
un pat dažus intīmus brīžus."
Piedod, tu no manis šķiries ar sūda pateicības kartīti?
Piedod, labi?
Apsvēru līdzjūtības kartīti, bet šķita iedomīgi.
Un es gribēju pateikt paldies,
jo man patika mūsu kopā pavadītais laiks.
Man tikai...
Man ir ģimene.
Jā, jā, zinu.
Un es zināju, ka jūs ar Kasu plānojāt atkal saiet kopā.
Es tikai... Es nezinu. Tas nešķiet loģiski.
Jā. Jā, zinu.
- Tas viss ir tik mulsinoši. - Nē.
Nē, tas nav loģiski tāpēc, ka tu biji manā vīzijā.
- Ko? - Tu biji manā vīzijā, Dastij, skaidrs?
Jā, tavs multenes džekiņš ar manu multenes meitenīti...
- Kāpēc nepastāstīji? - Negribēju tevi šokēt.
Tas būtu bijis dīvaini - to izmest pirmajā randiņā.
O jā, šajā brīdī ir daudz labāk.
Klau, tu turpināji teikt, ka tikai uz laiku esi pašķīries no Kasas.
Bet tad...
Es nezinu. Man bija sajūta, ka mums ir īsta saikne,
un viss vienkārši tik dabiski notika.
Un, protams, man bija savas cerības.
Es nezinu.
Tagad, kad tu attiecības sarauj - starp citu, agri -,
es nezinu, jūtos kā pilnīga idiote, ka domāju, ka tas ir kas vairāk, zini?
Kas bija tajā vīzijā?
Nu, vai tam maz ir nozīme?
Tu tagad esi ar Kasu, vai ne?
Tad kāda starpība?
Man jābrauc.
Paga. Alise, vari brīdi pagaidīt?
Nē. Šopēcpusdien ir parāde,
un maršējošais orķestris pats nesagatavosies.
Iespējams, sagatavotos, bet...
- Alise, drīkstu ko teikt? - Uzraksti kartītē, labi?
Ak dievs.
- Viņam tas viss bija skapītī? - Tik daudz bārkstu.
Vai dīvaini, ka es par viņu satraucos?
It nemaz. Es varētu izvemties.
Jā. Kāds tēvs - tāds dēls.
Jā.
Jā, Kovaka kungs!
Viņam izdosies.
- Nē, nē, viņš lēks? - Oho.
Jauki.
Labais, un Šenaija ir superīga.
Bāc, dažas no senajām dziesmām...
Ko? Tev viss labi?
- Viņš ir pārsteidzošs, vai ne? - Nē, es zinu.
Un paskaties uz viņu. Tik laimīgs.
Viņš ir kā mans tētis uz skrejriteņa, pirms kļuva apsēsts ar to mašīnu.
Man agrāk bija laimīgs tētis.
Tagad man ir, nu...
- Skumjš tētis? - Skumjš tētis, jā.
Abi mani vecāki ir, nu, savu vīziju pārņemti.
Un tagad viņi mēģina tēlot, ka ir laimīgi, bet viņi sev melo.
Mana māja pēdējā laikā ir, nu, tik nestabila.
Vari dažreiz palikt pie manis,
ja turpināsi izdomāt ticamus stāstiņus.
Nu, tur jau tas joks. Es gribu palikt pie tevis visu laiku.
O. Velns. Labi.
Tas ir par daudz. Tas ir daudz par daudz.
- Piedod. - Nē, nē, nē.
Es saprotu.
Man patīk, cik ļoti pēdējā laikā esmu ar tēti satuvinājies, bet...
ir daudz lielāka māju sajūta tad, kad mēs neesam tikai divi vien.
Tad man ievākties?
Nu, varbūt.
- Lūdzu. - Ser, jūs man dodat atslēgu?
Tā ir... Jā, īstenībā tā ir pastkastītes atslēga.
Tas vairāk ir simbolisks žests.
Godīgi sakot, mēs pat neslēdzam durvis.
Esi par to drošs?
Nē. It nemaz.
Domāju, tas varētu būt nelikumīgi, jo mēs neesam pieaugušie.
Bet...
Nezinu, varam kādu laiku pamēģināt, ja tavi vecāki piekrīt.
Nu, domāju, viņiem jāpiekrīt, zinot to sviestu, ko liek man piedzīvot.
Bet pajautāšu viņiem Briežnākšanā.
Forši.
Ei, jūs skatījāties?
O, velns! Tēt, tev viss labi?
- Jā! Tieši laikā, Lielais D! - Nu ve...
Tev jāredz mana restorāna platforma, pirms dodamies parādē.
Ievērtē!
Svētā Marija.
Ei, ko teiksi?
Visai saistošs skats, vai ne?
Varu godīgi teikt, ka neesmu redzējis neko šaušalīgāku.
Tas esmu es.
Sapratu.
Un vai tie manekeni ir obligāti?
O, manekeni bija mana ideja.
Nopirku tos no veikala Garkājtētiņš, kas tiek slēgts,
bet specializējās drēbēs vīriešiem ar īsu rumpi un ļoti garām kājām.
Jā, man šķita, ka varētu ielikt sev logos un tie aizbaidītu uzmācīgos,
bet tad es visu laiku aizmirsu, kur tos noliku,
un tie vienkārši biedēja mani.
Tāpēc brīnišķīga ideja ir tos izmantot parādē.
- Domā, tie jālikvidē, Lielais D? - Jā.
Domāju, mums tie fiziski jālikvidē.
Proti, tie ir ļauni.
Zini? Varbūt Dastijam taisnība.
Mēs jau uz platformas dziedāsim Latchkey Ladz dziesmu.
Varbūt būs par daudz visa kā.
Nespēju sagaidīt.
Tu būsi spageti kaudzes karaliene.
Jā.
Jā, nu, zini, Pie Džordžo reklamēšana ir mans darbs.
Jā.
Tā ka jā, domāju - cilvēki par to runās.
Jā. Tā vai citādi tas būs neaizmirstami.
Labi. Mēs likvidējam manekenus, vecais.
- Laba doma. - Palīdzi man!
Tie ir neparocīgi. Palīdzi saņemt!
Ei. Ejam pastrādāt pie priekšnesuma.
Domāju, grūdieni ar iegurni ir teju perfekti.
- Jā. Aiziet! - Vai ne? Labi.
Vai jums ļoti sāp?
Nē, vispār nesāp nemaz.
Tikmēr, kamēr nekustinu un nepieskaros.
Tēt, atceries dakteri Vudsu?
Viņa ir ārste, un tu viņu uzaicināji uz randiņu,
bet neatliekama gadījuma dēļ netika.
Bet tad tu viņu vairs neuzaicināji. Atceries?
Džeikob, man šķita, ka tu man izsauksi taksi.
Dakterei Vudsai nevajag šī dēļ tērēt laiku savā aizņemtajā grafikā.
Nekādas problēmas. Es tikai biju operāciju zālē.
O, nopietni?
Lūdzu, sakiet, ka jūs neatstājāt to cilvēku.
O, nē. Šausmas, nē.
Tā operācija bija man.
Ieaudzis kājas nags. Aiziešu citreiz.
Nu vienalga, apskatīsim plaukstu.
Jocīgi. Es pabeidzu visu savu daiļslidošanas priekšnesumu
un ne reizi nenokritu.
Bet tad beigās mani nogāza slikta ledus pleķītis.
Viņiem jāatlaiž ledus tīrītāja operators.
Oho.
Asprātīgs un labi slido?
Reta kombinācija.
- Tiešām? - Nu tā, nedomāju, ka lauzta.
Lai gan, ja būtu, jūs ātri atkoptos,
jo, cik redzu, esat visai stiprs.
Labas ziņas, jo, ja man vajadzētu ģipsi,
es pēc tā ietu pie ārsta, kurš nav tik...
- fiziski aizraujošs... - Labi, esam gatavi iet, jā?
Tēt, tiksimies Briežnākšanā, labi?
Labi, dēls.
Labi.
Vai sāp, ja pieskaros tur?
Nu, tas ir mans krūšu muskulis. Uz tā es nenokritu.
Tā ka... tas nesāp.
Lielais D, man ir sajūta, ka visu smago darbu daru es, brāl.
Ja tie tev ir par smagu, tas nekas.
Nē, nav par smagu. Neparocīgi.
Tikai jāatrod gravitācijas centrs, vecais.
Pamēģini paņemt kājstarpē.
Jā. Zini ko? Domāju, šis tiešām varētu būt par smagu.
Un es atcerējos, ka man ir kaut kas jāizdara.
Tāpēc man būs tas garais kroplis te uz brīdi jāatstāj.
Paga, ko? Kas gan varētu būt svarīgāks par šo?
Skolas lieta, nedaudz jāpievēršas.
Paga, vai tas saistīts ar Alisi?
- Pateici viņai, ka viss beidzies? - Jā.
Jā, bet man viņai jāpajautā vēl kas.
Nu nē, brāl. Tu esi atpakaļ pie Kasijas.
Mēs jau jums nodziedājām dziesmu.
Jā, es tikai aiziešu un brīdi ar viņu parunāšu.
Es to nepieļaušu, brāl.
Laid garām, Džordžo.
Es nelaidīšu tevi garām, D.
Nē, beidz, D. Beidz.
- Džordžo, izbeidz. - Nē.
Nedauzi manekenu, D!
- Vecīt, beidz! Ne... - Sliktāk nebūs!
Izbeidz. Nē.
Aizvāc no manām acīm Natas spocīgo seksa lelli!
- Nesauc to tā, D! - Es nolauzīšu tā galviņu!
Nē, es neļaušu tev ar viņu runāt, vecais.
Es biju viņas vīzijā.
- Paga, nopietni? - Jā.
- Ko tu darīji? - Nezinu. Viņa neteica.
Par to gribu parunāt.
Klau, es mēģinu ieiet vecajās sliedēs ar Kasu, bet kaut kas kavē.
Varbūt tur kaut kas bija. Vai kaut kas aug.
Varbūt tur bija tas, kā man ar Kasu visu laiku trūka,
bet es pat neatskārtu, ka tā trūka.
Piemēram? Konkretizē!
Es nezinu.
Ar Alisi ir vienkārši.
Zini, kad esam kopā, mēs visu laiku smejamies,
un viņa var būt spontāna.
Un man patīk tas cilvēks, kāds es ar viņu kļuvu.
Bet tas izzustu. Es saprotu.
Es neesmu... Tas nav labs salīdzinājums, jo tas ir kas jauns.
Es to zinu un saprotu, ka man vajadzētu vienkārši doties prom.
- Taču... - Tu biji viņas vīzijā.
Kas ir dīvaini, jo vairums vīziju ir, nu, notikumi no cilvēku pagātnes vai tagadnes.
Bet jūs ar Alisi pat viens otru nepazināt, kad tu biji viņas vīzijā,
tā ka tā ir kā vīzija no nākotnes.
Tā ir pārsteidzoši loģiska doma.
Bet ko tas nozīmē?
Es nezinu, brāl.
Bet tavā vietā es vēlētos to noskaidrot.
Es... Es...
- Labi. - Labi, aiziet!
Pieci, seši, septiņi, astoņi...
Rindā ilgi stāvēju Ko darīt, nezinu
Ja mani nemīli
- Nu tā. - Bija labi!
Labi, un tad mēs teiksim:
"Pie Džordžo jums nekad nav jāstāv rindā,
- jo mēs jūs apkalpojam momentā!" - Mēs jūs apkalpojam...
Jā. Tas ir tik lieliski un tik patiesi.
- Es nezinu. - Ko?
Ak dievs, tur būs mana mamma. Iemīs dubļos.
Kuru tas krata?
Kad tu pēdējoreiz ar viņu runāji?
- Kāds laiks pagājis. - Jā, tieši tā.
Jo tu izslēdzi viņu no savas dzīves, kas ļoti nāk par labu.
Kāpēc tu aizvien sevi apšaubi?
Es nezinu.
Nu, Dastijs pateica tā, vai ne: "Oho, tu būsi spageti karaliene."
Nu, ko?
- Karaliskais ir tāds? - Vienkārši ignorē viņu.
Bet es nespēju.
Es to nedaru.
Nu, es zinu, ka tas ir tikai joks, bet joku ir tik daudz.
Jā.
Ir tā: kad vien esmu par kaut ko sajūsmā - lielu vai mazu, nav nozīmes -,
viņam vienkārši vajag pateikt par to kādu dzēlīgu piezīmi.
Vai tā ir dziesma vai tas, ka sāku strādāt Pie Džordžo,
- vai Potenciāla fonds, vai... - Vai Stāstnieces.
Vai Stāstnieces. Pareizi.
Un tās lietas sakrājas.
Ja daudzus gadus dzīvo kopā ar kādu,
tās sakrājas.
Un jā, esmu izslēgusi no savas dzīves mammu,
bet manai vīzijai ir arī otra daļa.
Un, lai cik ļoti es mēģinātu to ignorēt, manā galvā ir otra balss.
Dažreiz tā liek man justies tik sīkai.
Un vai tai balsij ir īru akcents?
Alise, mums jāaprunājas.
- Labi, nu, man tagad ir mēģinājums... - Tā ir tava cepure?
Vai cepure man galvā ir mana? Jā.
Nu, vai par to tu gribi aprunāties?
Nē. Man jāzina, kas notika tavā vīzijā.
- Dastij... - Apsolu, tad likšu tevi mierā.
Labi, nāc.
Nu, es jau tev izstāstīju.
Es lidinājos gaisā, ļāvos plūdumam.
Jā, bet kur tur biju es?
Labi. Sākumā es stāvēju lidmašīnā, man bija pārāk bail lēkt laukā.
Un tu biji lidmašīnā kopā ar mani.
Kā tu zināji, ka es?
Tas izskatījās tieši kā tu.
Un tu man iedevi savu kamuflāžas krāsas ķiveri.
Es to uzliku, un tu maigi mani izgrūdi no lidmašīnas.
Tu izdarīji to grūdienu, lai es varētu izlēkt.
Jā, tāpēc, es nezinu, man radās sajūta, ka tu...
zini, īstais tu kaut kā man palīdzēs, vai ne.
Tāpēc es tevi tik agresīvi vajāju.
Tāpēc dzinos tev pakaļ pa gaiteni, kad izdzirdēju par tavu paš-pēti.
Nuja. Bet nu MORPHO mašīna mani izsitusi no sliedēm divreiz pēc kārtas.
Zini, tā pateica, ka mans potenciāls ir "čelliste".
Sapnis, no kura atteicos.
Un mana vīzija biji tu.
Kaut kas, ko nevaru dabūt.
Un es pat nezinu, kāpēc tu biji manā vīzijā,
jo tavējā es acīmredzot nebiju.
Ko?
Es domāju, varbūt manā vīzijā bija vēl kāds.
Proti, to tik ātri parādīja,
bet domāju, pie tramplīna bija vēl kāds.
Es nezinu. Es nezinu, vai tā tiešām biji tu
vai arī es tevi tur ievietoju tagad, lai attaisnotu savas jūtas pret tevi.
Un protams, ka tas bija, pirms es dabūju savas sūda brilles.
Un ja nu tā biji tu? Ko tas vispār nozīmētu?
Kāpēc tā mašīna nespēj būt konkrētāka?
Un kāpēc nevaram redzēt mūsu vīzijas vairāk nekā vienreiz?
Es tev pastāstīju visu, ko zinu, Dastij.
Lai veicas!
Džonsona kungs, man jāizmanto mašīna.
MORPHO? Tev ir vēl viena kartīte?
Kas saka, ka vajag vēl vienu?
Mašīna to saka. Lūk, kas.
Jā, pēdējā reizē tai vajadzēja mūsu sociālās apdrošināšanas numuru
un mūsu pirkstu nospiedumus. Un tā nebija taisnība, ne?
Varbūt ne, bet tas nenozīmē, ka tu...
Tur bija rakstīts "turpināt", labi?
Pēc manas vīzijas, pēc visu vīzijām tur bija rakstīts "turpināt".
Tātad jābūt veidam, kā turpināt. Jābūt nākamajam posmam.
IEVIETOT KARTĪTI
Labi, MORPHO, mēs, lūdzu, gribētu turpināt.
Mums patika tavas neskaidrās multfilmiņas,
bet nu gribam dzīvot tālāk.
Tāpēc tas būtu ļoti laipni, ja tu dotu mums sūda atbildes...
- Dastij, lūdzu. - Tu mani dzirdi?
Vai tu mani dzirdi, MORPHO?
Mēs, lūdzu, tagad gribētu turpināt, stulbā sūda mašīna.
Tu sūda iedomīgais veiksmes cepum!
APSKATIETIES CEĻVEDĪ
Ko?
Kādā ceļvedī?
O, Dastij, ko tu izdarīji?
PĒC M. VOLŠA GRĀMATAS MOTĪVIEM
Tulkojusi Laura Hansone