‎Stai liniștită, Yol, mă ocup eu de tot.
‎UN SERIAL NETFLIX
‎Da, păpușă.
‎Bine.
‎Ura!
‎- George e bolnav. ‎- Moare și ne lasă nouă tot?
‎Nu, dar Yola nu poate organiza ‎cina de Ziua Recunoștinței.
‎Voi fi eu amfitrioana.
‎Nu avem buget pentru un festin.
‎În chichineața noastră nu încape nimeni.
‎Mai bine. ‎Ziua Recunoștinței înseamnă șoc cultural.
‎Zicem că ținem cina într-un cartier sărac ‎ca să cinstim spiritul sărbătorii.
‎Noi am fi pelerinii, ‎iar lumea din cartier, băștinașii?
‎Exact! E ca o minune ‎de Ziua Recunoștinței.
‎Prietenele tale se vor prinde ‎că suntem săraci.
‎Trebuie să aranjez curtea asta jegoasă, ‎iar voi mă veți ajuta.
‎Lume, lume!
‎Ia colantul modelator, ‎să arăți sexy de sărbători!
‎Nu contează cât cozonac bagi în tine.
‎Cu colanții care bombează fundul ‎o să pară că mergi la sală ca blondina.
‎Nu te supăra!
‎Ai făcut cerere la comitetul de pază ‎ca să folosești curtea?
‎Cum să nu! Uite comitetul! ‎Așa se rezervă loc aici. Ceartă-te cu ei!
‎Fă pași, blondino! Încurci locul.
‎Poftiți, vă rog!
‎Avem marfă bună.
‎Ce face?
‎De ce stați ca două momâi?
‎Nu te face că plouă, Ernesto! ‎Ajută-ți nevasta! Pune umărul!
‎A sărit calul cu gălețile de ciment.
‎Taraba aia trebuie să dispară.
‎Dacă Yola îi vede pe alde Lopez, ‎precis ăștia îi spun că locuim aici.
‎Ernesto, gonește-o din curte!
‎Eu? Ce pot eu să fac?
‎Lucrezi în publicitate. ‎Ai idei bune la stres.
‎Fii inventiv, tată.
‎Să-mi dai tot ce ai pus deoparte! ‎Dacă n-ai, te împrumuți la Rigo ăla.
‎Trebuie s-o angajez pe Cata ‎și să-i închiriez uniformă.
‎Diego, tu faci curcanul.
‎De unde cumpăr?
‎Fii inventiv!
‎Ce-i cu tine? N-ai ceva mai bun de făcut ‎decât să stai cu mine?
‎Ba da, o să citesc versiunea apocrifă ‎a lui ‎Don Quijote.
‎-‎ Varianta lui Avellaneda vorbește de… ‎- Jani, mai ieși și tu pe afară!
‎- Du-te și joacă-te cu vreo prietenă. ‎- Nu am.
‎Oricum, cărțile sunt prieteni mai buni.
‎Of, Janis! Fii atentă… ‎Noi suntem o familie prietenoasă.
‎N-o să fii tu excepția.
‎Te duci la Brittany, fata lui Rigo. ‎S-a întors de la maică-sa.
‎Brittany are 15 ani.
‎Te dai mai mare. Ori socializezi, ‎ori ți-l ascund pe ‎Quijote ‎de Avellana.
‎- De Avellaneda. ‎- Așa.
‎Hai, fuguța! Trăiește-ți tinerețea!
‎Îmi trebuie și mie niște de-ăștia.
‎N-am văzut ceva mai frumos.
‎Ai picioare de Miss Univers, Catita.
‎Precis le zici asta tuturor.
‎Crezi că fac masaj oricui? Nici vorbă! ‎Hai să mergem la film duminică!
‎Nu pot. O ajut pe doamna Silvia ‎cu cina de „Tangiving”.
‎E ce „Tangiving”? O petrecere în tanga?
‎Nu, nerodule! ‎E un fel de Crăciun american în noiembrie.
‎Știu americanii ce știu. ‎Sunt mereu cu un pas înainte.
‎Trebuie să pice dl Rigo.
‎Chiar.
‎O să mă muncească ca pe hoții de cai. ‎M-ai ajuta și tu?
‎Normal! Câtă vreme putem ‎să ne giugiulim la bucătărie.
‎Nu prea putem. Vin toate cucoanele fițoase ‎din comunitatea protejată.
‎Doamnele Ana Ceci, Ana Clau, ‎Ana Pau, Ana Lu și Ana Yola.
‎Dar, dacă mă ajuți, ‎promit să te recompensez.
‎Da.
‎Ana Yola!
‎VII LA MINE DE THANKSGIVING?
‎Mi-ar plăcea să vii.
‎Diego, nu te supăra, dar nici moartă.
‎Un mexican care ține Ziua Recunoștinței ‎e ca un american
‎care-și face altar de moși ca în ‎Coco.
‎Oricum, se ține joia, nu duminica.
‎O să pregătesc eu curcanul.
‎Gătești tu?
‎Mă mai gândesc.
‎Dar nu promit nimic.
‎De ce nu?
‎Brittany, a venit Janet să te vadă.
‎- Vreți ceva? ‎- Ne vedem mai târziu.
‎- De ce ai venit? ‎- M-a trimis mătușă-mea să mă socializez.
‎Așa te socializezi tu?
‎Ce-i drept, prefer să citesc.
‎Aha.
‎E bună versiunea asta.
‎Am putea vorbi despre ea.
‎Nu pot, ies cu prietenii.
‎- Ai prieteni și îți place să citești? ‎- Da. Una nu o exclude pe alta.
‎Desigur. Evident.
‎Poate mergem după aia la librărie.
‎- Se citesc poeme de Sor Juana. ‎- Stai așa! Sunt inteligentă, nu tocilară.
‎Nu înțeleg nimic. ‎Ce e refluxul ăsta de persoane, Rigo?
‎Nu, Tina. Flux.
‎Cu cât clientela e mai numeroasă, ‎cu atât vinzi mai mult.
‎E o lege a marketingului.
‎Zici să mă mut în barul tău, ‎ca să vând mai mult?
‎Aș fi onorat ‎dacă ți-ai instala taraba la mine.
‎Nu, m-aș simți aiurea că nu-ți plătesc.
‎E felul meu de a-mi cere scuze ‎dacă te-am făcut să te simți prost.
‎Bine.
‎- E o idee bună, nu? ‎- Da. Am avut un consilier bun.
‎Ce-i cu puicoiul?
‎Știai că puicoii sunt totuna cu curcanii?
‎Da, și?
‎El e Puicoci.
‎L-am botezat așa fiindcă e mic. ‎Îl gătesc de Ziua Recunoștinței.
‎Ce nerod ești!
‎Dacă îi pui nume, ‎o să-ți fie mai greu să-i tai gâtul.
‎Să-i tai gâtul? Eu?
‎- Vrei să-l gătești viu? ‎- Nu.
‎Voiam să te rog pe tine să-l faci. ‎Te plătesc.
‎Cândva.
‎Vreau să vină Tere la cină.
‎Cum ea zice că nu-i o sărbătoare mexicană,
‎i-am spus că facem curcan.
‎Metis.
‎Eu pot să-ți arăt.
‎Dar îl gătești tu.
‎Să vii la 06:00 fix!
‎De ce așa devreme?
‎Bucătăria mea, regulile mele.
‎Ai încurcat-o, moșule!
‎Mie-mi zici, Pablito?
‎Amândouă în același timp…
‎S-a zis cu mine!
‎Păi nu te duce.
‎Nu pot s-o las baltă pe Cata. ‎Am promis c-o ajut.
‎Dacă mă văd la petrecere, ‎o să se prindă amândouă că le înșel.
‎- O să par o jigodie. ‎- Și de când îți pasă?
‎Dacă te prinde una, te prind toate.
‎Bașca, îmi plac amândouă.
‎Uite cum arată!
‎Rupe-o cu una până la petrecere. ‎Așa nu mai pari jigodie.
‎- E o bubă. ‎- Care?
‎- Nu mi s-au mai dat papucii până acum. ‎- Fii pe pace, știu eu să alung gagicile.
‎Bun!
‎Cine e?
‎Janet, ce ai pățit?
‎Nici mie nu-mi vine să cred ‎că am nevoie de tine.
‎Tu ești curtată, frumoasă, la modă. ‎Toți îți caută prietenia.
‎Ce faci ‎când o fată nu te vrea ca prietenă?
‎E un caz clasic Cady-Regina George.
‎Regina ce?
‎Trebuie să vezi ‎Fete rele. ‎E un film de babalâci, dar foarte util.
‎Trebuie s-o faci pe tipă ‎să-ți vrea neapărat prietenia.
‎Depinde cine deține puterea.
‎- Genial! ‎- Lasă pe mine! Sunt maestră.
‎Îmi vin perfect.
‎Zici că mi-am făcut ‎operație de-aia scumpă,
‎ca cucoanele din comunitatea protejată.
‎Dar mai ieftină și fără bisturiu, nu?
‎Trece-te pe lista de plată.
‎Le fac safteaua ‎la petrecerea doamnei Silvia.
‎Ce petrecere?
‎De „Tangagiving”.
‎Ce-i aia? O petrecere în tanga!
‎Nu.
‎E în amintirea sosirii „piligrinilor”.
‎- Aha! Cine mai sunt și ăștia? ‎- Cine știe?
‎Dna Silvia a cheltuit pe ornamente tot ‎ce a împrumutat dl Ernesto de la dl Rigo.
‎O să decoreze terasa.
‎Nu mai spune!
‎Ce drăguț!
‎Mersi.
‎Plătesc eu.
‎- Ești sigură? ‎- Da.
‎- Plătesc eu. Tu organizezi cina. ‎- Exclus!
‎Și bacșișul, dragă?
‎Da, așa e!
‎Ce căscată sunt!
‎Ești o dulceață.
‎Când voi organiza și eu o cină?
‎Sunt aproape văduvă.
‎Știu. Biata de tine!
‎Dar acum că fac muncă socială ‎în acest cartier atât de folcloric,
‎am învățat să dau totul ‎fără să aștept recompensă.
‎Mi se pare grozavă ideea cinei.
‎Dar de ce nu o ții în noua ta casă?
‎E o experiență, Yol.
‎Mai știi când Eugene a organizat ‎expoziția de artă în Ecatepec?
‎E ceva de genul.
‎Ideea e și să vedem ‎cum trăiesc aborigenii.
‎Da! Pare o adevărată aventură.
‎- O să-ți placă. ‎- Da.
‎Mă scuzi puțin.
‎Alo!
‎Curtea e goală.
‎Iar fârtat Rigo m-a împrumutat ‎pentru ornamente.
‎Poți să-ți organizezi cina.
‎Perfect! De asta te iubesc, Ernie.
‎Și eu…
‎Era Ernesto. A cumpărat ornamentele.
‎- Sigur nu vrei să pun și eu ceva? ‎- Nu.
‎- Nu? ‎- Doar nu sunt săracă!
‎Evident.
‎MENIUL ZILEI: SUPĂ CU TĂIȚEI, PILAF
‎Diego!
‎BODEGA DOLORES
‎Puicoci, ți-a sunat ceasul.
‎Descuie tu!
‎Dar greu mai ești!
‎Hai, fugi de-aici!
‎Întâi dai cu mopul peste tot.
‎Pentru asta am așteptat patru ore?
‎Nu eu spălam pe jos azi?
‎Nu, dle Fulgencio.
‎Diego vrea să învețe să gătească.
‎Lasă-l pe el.
‎Normal, de-asta nu mă voia în curte.
‎Ce parșivă! Precis îi e rușine cu noi.
‎Mai mare rușine e ‎să ții o sărbătoare străină. Eu nu merg.
‎Cata a zis ‎că blondina își invită snoabele.
‎Așa… Ce îți zic fetele ‎când îți dau papucii?
‎Că mă îndrăgostesc prea repede.
‎„Mă îndrăgostesc prea repede.”
‎Că sunt ahtiat.
‎„Ahtiat.”
‎Cum adică ahtiat? Ce e asta?
‎Fii atent!
‎E simplu. Trimite-i un mesaj lui Cata.
‎- Un mesaj? ‎- Da.
‎Stai!
‎„Bună, Catita mea frumoasă!!!”
‎Mai trimite-i unul, repede!
‎- Stai, măi, că nici nu l-a văzut! ‎- Of, l-a citit!
‎Nu asculți. Acum va trebui s-o suni.
‎- S-o sun? Ca în anii '90? ‎- Da, ca să vadă că ești ahtiat.
‎- Da. ‎- Sun-o!
‎Așa!
‎Ce drăguț că mă suni!
‎E mai romantic, ca pe vremuri.
‎Închide!
‎Da, Catita. Voiam doar să te salut. Pa!
‎- Ne mai gândim. ‎- Da.
‎- Știu! ‎- Ce?
‎Dacă te îndrăgostești prea repede, ‎sperii lumea, nu-i așa?
‎- Asta o să fac. ‎- Bine.
‎Vă arăt ce selfie-uri mi-am făcut ‎cu noul look.
‎Nu ne certăm. Nu uita cine sunt. ‎Crista Espinoza de los Montero.
‎Ești sigură?
‎Bună, Brittany! Știi cine sunt?
‎Mda.
‎Vii mâine cu mine și cu Jani ‎la un salon de manichiură mișto?
‎- Da. Marfă! ‎- Super! Îți trimit invitația.
‎ZIUA RECUNOȘTINȚEI
‎Voi schimba obiectele folosite ‎de tribul wampanoag
‎cu cele folosite ‎în cartierul Pruncul Isus.
‎Măsuțe metalice cu logouri,
‎mușamale cu flori țipătoare,
‎frânghii de rufe…
‎Totul foarte realist.
‎Dar cu luminițe, să fie mai mahalagesc.
‎Aici e ce am împrumutat ‎de la Evenimente Rigo.
‎Vai, Cat! Mulțumesc! Ești extraordinară!
‎Ia uite!
‎Fii atentă!
‎Ce curiozitate!
‎Va fi mâncare de cartier.
‎Evident, ne vom exprima recunoștința ‎pentru săraci.
‎N-o să-mi strice evenimentul ‎odioasa de Agustina! Trebuie luat vin!
‎În loc de vin, ‎n-ar fi mai bine niște bere la PET?
‎La PET! Îmi place cuvântul.
‎Merge perfect cu pachetele ‎pe care le vom împărți.
‎Auziți?
‎Nu prea mai sunt bani.
‎Și? Iei pe datorie.
‎Nu mai pot.
‎Foarte bine!
‎Am spălat pe jos peste tot.
‎Ne apucăm de curcan?
‎Să-ți văd mâinile!
‎N-am fost la manichiură.
‎Palmele astea nu au bătături.
‎Fii atent!
‎Te apuci și speli oalele unsuroase.
‎Apoi treci la baie.
‎Ce? De ce atâta muncă?
‎Bucătăria mea, regulile mele.
‎Termini, încui și ne vedem la 06:00.
‎Nu-mi iese. Cu cât mă arăt mai fraier, ‎cu atât mai mult mă iubește Cata.
‎Nu ține. I-am zis că am impresia ‎că m-am îndrăgostit. Știi ce a făcut?
‎- Ce? ‎- S-a emoționat.
‎I-am mai zis: ‎„Cata, am visat că aveam copii cu tine.”
‎Uite ce a făcut!
‎- Frate! ‎- Mă lași?
‎- Te-am sfătuit cum am știut mai bine. ‎- Știu. Dar pierdem din vedere un lucru.
‎- Ce? ‎- Că eu am lipici la gagici.
‎Știu! Tipele nu suportă o chestie.
‎- Să miroși urât? ‎- Nu.
‎Să fii libidinos ‎sau să-i faci cadou un urs de pluș.
‎Ăsta e planul viclean al blondinei.
‎De-asta te-a pus Ernesto ‎să mă inviți să vând aici.
‎Nu m-a invitat la cină.
‎Nu, fiindcă le e rușine cu cartierul. ‎Dar eu o să merg la cină.
‎Și o să le vând cucoanelor ălora ‎care cumpără scump cu banul jos.
‎- Cum o să faci? ‎- Aici intervii tu.
‎Le zici să te invite, iar eu vin cu tine.
‎Da.
‎Facem bine? Dacă nu ne primesc?
‎Nimeni nu rezistă modei adevărate, ‎în special influencerițelor.
‎Salutare!
‎Brittany! Ce bine că ai venit!
‎Nu-ți face griji, ne dau imediat drumul.
‎Nu-mi fac griji.
‎Eu și Jani suntem ultra VIP.
‎- Mai ales Jani. ‎- Măi!
‎Aveți programare?
‎Nu ne trebuie. ‎Sunt Crista Espinoza de los Montero.
‎Anunț-o pe Natalia Apellaniz. E patroana.
‎Montero?
‎Nu ești. ‎Iar dna Apellaniz nu vine la salon.
‎Vezi pe lista VIP! Precis sunt.
‎Nu ești.
‎Brit?
‎- Ce mai faci? ‎- A, da! Bine, tu?
‎- Ce-i cu tine pe aici? ‎- Pierd vremea.
‎Mișto!
‎Vă cunoașteți?
‎M-a ajutat cu examenul ‎de inginerie chimică de la facultate.
‎Deși e mai mică decât mine.
‎- Mulțumesc mult! ‎- Cu mare plăcere.
‎- Vrei să intri? ‎- Păi… da.
‎Hai!
‎Suntem cu ea.
‎Le cunoști?
‎Nu prea.
‎Bine. Distracție plăcută!
‎- Mersi. ‎- Ce? Nu știi cine sunt.
‎Vă distrug pe Instagram.
‎Dă-mi mobilul tău! ‎Eu nu mai am date. Dă-mi-l!
‎Și acum? Am pierdut?
‎Nu. Noi nu pierdem niciodată. ‎O să vadă Brittany cine e cine.
‎Și acum?
‎Am terminat.
‎Munca asta n-are legătură cu gătitul. ‎Te dai Miyagi. Explică-mi sensul lecției!
‎Ești pregătit, băiete. ‎Te declar un adevărat ucenic bucătar.
‎Bravo!
‎EVENIMENTE RIGO
‎Putem vorbi?
‎Rigo, mă gândeam…
‎Ai putea să-mi dai prima de Crăciun ‎pe doi-trei ani înainte?
‎Doar dacă îmi spui pentru ce. ‎Regulile sunt foarte clare.
‎Față de șef nu se țin secrete.
‎Bine.‎ ‎Silvia a cheltuit prea mult ‎cu cina de ‎Thanksgiving.
‎Aveai de gând să mă inviți?
‎Manualul spune clar.
‎„Angajații trebuie să-l invite pe șef ‎la toate evenimentele,
‎mai ales dacă acesta le finanțează.”
‎Normal că aveam de gând să te invit! ‎Noi doi suntem…
‎Îți dau primele la cină.
‎Mai aveai ceva de discutat?
‎Înapoi la treabă, angajatule!
‎Iartă-mă, pe bune!
‎Am trăit cu tine ‎câteva zile foarte speciale.
‎Să gătești pentru cei dragi înseamnă ‎să te murdărești pe mâini.
‎Nu îi poți pasa altuia treaba ‎când îți rupi din timp pentru familie.
‎Ești dispus să faci ce trebuie să faci?
‎Glumesc, băiete.
‎Am pus un curcan la marinat aseară.
‎Am prins drag de suflețelul ăsta.
‎Dar…
‎ai înțeles ce am spus?
‎Stai! O să ne vadă.
‎Mai bine. Mă excită mult ideea.
‎- Bine. ‎- Cum adică „bine”?
‎- Nu te deranjează că sunt obsedat sexual? ‎- Nu, îmi place.
‎Nu, stai!
‎Stai așa! Stai puțin!
‎Frate! Ține!
‎- Ce e asta? ‎- Un mic cadou.
‎Ce scârbos!
‎Am impresia că vrei să-ți dau papucii.
‎- Nu. ‎- Așa e, nu?
‎Am terminat-o cu tine.
‎Catita!
‎Of! În sfârșit!
‎În sfârșit!
‎Stai!
‎Pablito, misiune îndeplinită. ‎Repet: îndeplinită.
‎Jigodia a rămas cu o singură bucățică.
‎Înfrunt-o! ‎Să-i fie clar ce loc ocupi în cartier.
‎Fii mai mult Regina George ‎și mai puțin Gretchen!
‎Bine, ți-ai făcut temele!
‎Auzi?
‎Care-i problema ta?
‎Știu că te crezi mai șmecheră ca noi, ‎dar în locul ăsta există o singură eu.
‎Mereu e așa apucată?
‎Nu chiar. Dar, dacă am juca șah, ‎eu aș folosi apărarea Petrov.
‎- Eu prefer apărarea siciliană. ‎- Serios?
‎- Explică-mi teoria ta! ‎- Bine.
‎Se presupune că albele…
‎Janet, ce naiba?
‎Acum am înțeles.
‎Am gătit un curcan cu Dolores și am aflat ‎că puicoii sunt totuna cu curcanii.
‎Dintotdeauna.
‎Deci vii la cină?
‎Faptul că ai gătit nu înseamnă ‎că Silvia mă va accepta.
‎- Ba da, e ‎Thanksgiving. ‎- ‎Adu-ți aminte de primul ‎Thanksgiving!
‎Pelerinii i-au ospătat și au făcut pace ‎cu băștinașii, după care i-au omorât.
‎- Nu vreau să fiu o băștinașă moartă. ‎- Dă-le și alor mei o șansă, nu doar mie.
‎Uite, eu o iubesc pe bunica ta.
‎Tu te-ai făcut „băștinașă”.
‎Nu m-am mai simțit așa.
‎Mă doare aici.
‎Aici, în inimă.
‎- Te doare orgoliul, dar o ai pe Yola. ‎- Nu, nu mă interesează snoaba.
‎Acum o vreau doar pe Cata.
‎- Cere-i iertare și gata! ‎- Iertare?
‎Da.
‎Drace!
‎Ești un geniu, Pablito.
‎Da, dar nu mă pupa, ce naiba!
‎Crista!
‎Crista! Ești bine?
‎Nu. E aiurea că nu-ți dai seama ‎că Brittany parazitează fetele curtate.
‎N-o să-ți fie niciodată prietenă pe bune. ‎Voia să râdă de mine.
‎Știu.
‎A fost doar un plan ca s-o cucerești?
‎M-ai folosit?
‎Foarte à la Regina George! ‎Sunt super mândră.
‎Am învățat de la cea mai bună.
‎Mi-ai amintit ‎de cele 48 de legi ale puterii.
‎Puteai să scrii tu cartea.
‎O carte? Eu?
‎Jani!
‎Poate mergem cândva ‎la seara de poezie Sor Juana.
‎Sună ca dracu', dar fie.
‎Cata!
‎Iartă-mă, Cata! Bine?
‎Ți-am spus să nu mai vii. ‎I-am dat uniforma ta lui Germán.
‎Ce?
‎Nu, Cata…
‎Am venit să mă ierți.
‎Știu că am întrecut măsura cu ursulețul. ‎Hai, iartă-mă!
‎Te iert doar fiindcă e „Tangasgiving”.
‎Dar mâine, gata!
‎Gata!
‎A, da!
‎ZIUA RECUNOȘTINȚEI
‎OMG!
‎Îmi place la nebunie.
‎Mulțumesc, Ernie!
‎E ca și cum mahalaua își dă mâna ‎cu Statele Unite ale Americii.
‎Yola o să rămână cu gura…
‎Ce mama mă-sii!
‎Îmi zici și mie ce caută asta aici?
‎L-am invitat pe Rigo ca să-mi dea avansul, ‎dar nu i-am zis să mai aducă pe cineva.
‎Fârtații sunt mereu bine-veniți.
‎Iar promisiunea e legământ.
‎- Ai grijă, dragă! ‎- Da.
‎Hai!
‎- Să nu cadă! ‎- Unde le punem?
‎Ăsta e teritoriul meu.
‎Ba da, l-am câștigat.
‎Nu. Janet mi-a explicat ‎cum devine cu „Tankaspicking”.
‎- Thanksgiving. ‎- Mă rog!
‎Cu „piligrinii”. ‎Voi sunteți cotropitorii, noi, indigenii.
‎Va trebui să-mi suporți taraba.
‎Precis că înfumuratele tale au nevoie ‎să-și bombeze bine fundul.
‎Îți cumpăr toată marfa.
‎Dar pleci.
‎Și ochelarii mei?
‎Și dentistul meu?
‎Și tot ce datorăm pentru cină?
‎Faceți ce vreți.
‎Bun-venit în sărăcie!
‎Ați cheltuit toți banii pe petrecere, ‎mai mult decât aveați.
‎Familie, împachetează-i comanda blondinei!
‎- Da. ‎- Tot?
‎Și asta?
‎Trebuie să sosească.
‎Sil, îmi pare rău, dar contramandăm.
‎Mii se scuze!
‎Invitaților le-a fost frică să vină ‎în cartierul ăla… problematic.
‎- Ce? ‎- Ne strângem la tine acasă.
‎Nu mai vine Yola?
‎Bună, fetelor! Mergem la Ana Lu?
‎Pardon! Am greșit chatul.
‎Normal că n-au venit!
‎Precis știu deja că locuim aici.
‎Yola recunoaște dintr-o privire ‎un bogat scăpătat.
‎Și-au făcut grup fără mine.
‎Blondino, eu te înțeleg.
‎Doamnele nu i-au ajutat nici pe ai mei.
‎Voiam să-mi scot familia la restaurant ‎cu banii din vânzări.
‎Ce-ar fi să vă plătesc vouă cina ‎și să rămânem aici?
‎Bine.
‎Cu toată tevatura, ‎am uitat rostul acestui ospăț.
‎Să mulțumim și să facem pace.
‎De fapt, totul s-a terminat cu un genocid…
‎- Excelent! ‎- Să mâncăm!
‎- Poftiți! ‎- Poftă bună!
‎Cu ce s-a terminat?
‎Cu sos sau fără?
‎- E picant? ‎- Da.
‎Două beri, te rog!
‎Vă prezint curcanul metis.
‎Așa, Dieguito!
‎- Ești tare! ‎- Foarte bine!
‎Ai venit.
‎Mamă, ce bine arată!
‎- Ce faci? ‎- Nimic, am auzit…
‎Dolores m-a învățat ca a găti înseamnă ‎a te murdări pe mâini pentru cei dragi.
‎Avem origini diferite, dar…
‎se pot amesteca.
‎- Bravo! Maestru bucătar și poet! ‎- Măi să fie, Diex!
‎Cool!
‎Dieguito?
‎Are alt gust.
‎Am amestecat sosul mole cu cel cetogen ‎al Silviei. Mâncare‎ fusion.
‎Nu e deloc rău, maestre.
‎Foarte bine, maestre!
‎Nu-mi irosesc caloriile pe așa ceva.
‎Pasați-mi niște chipsuri ‎din pungile alea de dat, vă rog!
‎De luat acasă.
‎E cetogen.
‎Eu o să spun doar că trăim vremuri urâte.
‎Nu mai știm să mulțumim, ‎iar asta e important.
‎Mai ales celor care ne întind mâna ‎când ne înecăm.
‎Așa că noroc!
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎Miroase foarte bine.
‎V-ați deschis restaurant?
‎Nu, dar împărțim un curcan. ‎E destul. Poftiți la masă!
‎- Haideți! ‎- Da?
‎Avem curcan metis, bere ‎și mai cu seamă colanți modelatori.
‎Poftiți!
‎Eu am făcut curcanul. ‎Sper să vă placă. E mâncare ‎fusion.
‎Mersi!
‎Subtitrarea: Steliana Palade