PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Když si koupíte rtěnku, dostanete krásnou deskovku navíc.
Mám taky lubrikanty, hračky…
- No jasně. - Ne!
Máte koukat na cestu, ne šmírovat cestující v zrcátku.
To je ten tvůj UberX. Jdeme.
Ne, počkej.
Panebože!
- Ty dveře mi zaplatíte. - Nechte mě!
Krávo jedna!
- Co si to dovolujete? Je značková! - Na to kašlu. Chci zaplatit!
To je značková kabelka, ty krávo!
Vypadni, ty zmetku! Mazej!
Silvie!
Co to je?
DŮM VAŠICH SNŮ
Kráva blbá.
Cože?
Tousty se salátem?
Chtěl jsem hezký jídlo na Instáč a dostanu tohle?
Co slavíme?
Tátu vylili z práce.
Ale Genaro! To nám ještě chybělo.
Jedna šílená ženská mi dneska urvala dveře od auta.
- Jsi v pořádku? - Jo.
- To ne! - Co?
- Strejda mě měl o víkendu učit řídit. - Neboj, synovče, někde něco schrastím.
- Za to tě přece zavřeli. - Vždyť ho měl chviličku.
Neomlouvej ho, mami.
Kde teď vezmem na oslavu Janina prvního přijímání?
Mně to vůbec nevadí, stejně to nechci.
To neříkej, Jani, půjdeš do pekla.
Neboj, zlato, Charito z HR povídala, že otvírají pobočku tady kousek.
- V pátek jdu na pohovor. - Podle mě tě balí, Genarito.
- Nesmysl. - Hlídej si ho, dceruško.
- Aby ti ho nepřebrala. - Klidně, ale ať mi ho proplatí.
DŮM VAŠICH SNŮ
Co to je?
Někdo mi to dal za krém proti vráskám.
Zítra se losuje o dům.
Ukaž.
Ty jo! To není dům, ale vila.
- Stejně nevyhrajem. - Zas to negativní myšlení.
Co je? Dělám si srandu.
Už nebudu muset spát s rodičema.
A já s tvýma bráškama.
Ukaž.
Dobře víte, že bych vám takový dům strašně ráda dopřála, a víc než to,
ale stojí to spoustu dřiny.
Mluví s tebou.
Kdy máš mít ten pohovor?
- Ve čtvrtek, zlato. - V pátek!
Panebože!
Nekecej!
Ježíšku na křížku.
Božíčku!
Zde jsou klíče od vaší nové vily. Povězte nám, paní Leonor,
jaký to je pocit, vyhrát pro svou rodinu milionářskou vilu?
Je to…
Je to fakt super!
Víc emocí.
- Je to super! - Stop!
Co rodinný pokřik?
- Jo. - Jdem na to.
Lópezovi!
Skvěle!
Na zdraví. Krásný dům. Díky.
Co mě nahráváte? Jsem tady doma!
Pochvalte mě.
Harpovi potvrdili účast na mém obřadu Jenshi Palhor.
- Nedostal jsem e-pozvánku. - Ale dostal, měli jsme týdenní očistu.
Bude to v časopisu Tváře.
- A koho dají na obálku? - Fakt?
Konečně!
- Už měli i týpka z La Academia. - Přesně!
Konečně se mi splní sen.
Namaste.
- Co se to děje? - Co?
Že by výherci loterie?
- Kecáš. Fakt? - Jo, už dorazili…
- Pojďte je omrknout. - Na co?
Co to je za taneček? Vyhrát dům, tak tahle netrapčím.
Broučku, vděčíš vesmíru za to, že žádnou loterii nepotřebuješ.
To je fakt.
Ale ne! Proč?
To nemyslí vážně. Máme tu zákaz házení odpadků.
Někdo mi volá. Hned přijdu.
- Mně taky. - Ty pojď se mnou.
Ale mami!
Haló, promiňte.
Hele, čum!
- Ty kráso. - Dobrá, co?
- Ahoj. - Promiňte.
Tohle je soukromá ulice, nemůžete tu dělat nepořádek.
Prosím?
- Vy? - Vy?
- Vy tady bydlíte? - Samozřejmě.
Ke komu chodíte uklízet?
Dobře, že jste vtipná, budeme totiž sousedky.
Jsem nová majitelka tohohle domu.
Vážně?
A nechcete ho prodat?
Podle pravidel loterie tu musíme aspoň půl roku bydlet.
Opravdu? Každý přece podvádí.
Já ne.
- Ne? - Ne.
- To je vaše dcera? - Ano.
Krásná.
- Jste jako dvojčata. - Díky.
Bacha, ať ti nepřebere kluka, maličká.
Co kdyby jí přebrala kluka!
- Jste tak vtipná. - Vy taky.
Vítejte u nás.
- Díky. - Sousedko.
Díky, sousedko.
- Silvia Espinoza de los Montero. - Leonor Salcido de López.
Salcito, jako obránce mexického nároďáku.
Ráníčko.
Ježíšku! To je obří záchod!
Šílenost.
Zlato, nepřipadá ti sousedka tak trochu zlomyslná?
Nevím, vůbec ji neznám.
Co kdybychom to první přijímání uspořádali radši tady?
Je to větší než sál, co jsme si pronajali.
Super, tak začni obvolávat hosty, já zařídím oslavu.
Dobře, že jsem se tě zeptala.
Viděli jste je? Je jich celý klan!
Jsou jak Mennonité, ale tmaví.
Určitě budou chud…
Very poor people z velice chudé čtvrti.
Umolousaní žebráci.
Neznáš je, Cato?
Jak vás to napadlo? V naší čtvrti máme elektřinu.
Není to zvláštní? Jeden z nich vypadá jako Catin bývalý.
Ne, mami,
to byl hroznej úchyl.
Ale mobil sis odblokovat nechala.
- Můžete meditovat potichu? - Prostě s nima nebudeme kamarádit.
Co když to jsou excentričtí miliardáři jako Trumpovi nebo Kahwagiovi?
- Dobrá poznámka. - Nejsou.
Levný lak na nehty poznám na sto honů, věř mi.
Pan Tomas odvedle mi něco přinesl.
What the fuck? Co to je?
„Mé první přijímání.“
To ne!
Je to v den mého eventu!
Nikam nejdem.
Vy rozhodně ne, ta pozvánka je pro mě.
Ale já taky nejdu.
To je dílo…
samotného Satana.
Už jen posvěcenou vodu a je to.
Fakt musíme rozdávat andílky?
- Já to přijímání ani nechci. - Cože? Je to rodinná tradice, zlatíčko.
- Uvidíš, že se ti to bude líbit. - No jo, mami, ale andílci?
Proč ne? Vždycky dáváme dárečky.
- Jo. - Vždycky.
Vzpomínáte na kožené náramky na Pablově obřízce?
Nepřipomínej mi to.
Jani má pravdu. Je to děsně konzumní, neměli bychom nic rozdávat.
- Prý konzumní. - Tenhle je skoro jako ty, broučku.
Mami! Vždyť ty andílky vyudíš!
- Nech toho. - Dům potřebuje očistu.
- Proč? - Záchod se otvírá sám.
- Co je? - Vysvětli to babičce.
Neotvírej, zlato. Co když je to duch záchoďák?
Nech si ty srandičky.
- Dobrý večer. - Co chcete?
Moje služk…
Moje domácí pracovnice říkala, že v sobotu plánujete nějakou oslavičku.
Ano. Moje dcera má první přijímání, ale je to rodinná záležitost.
Děkuju moc, ale nejdu kvůli pozvánce.
Jde o to, že ten den pořádáme ceremonii s lámou.
Super, všichni budou mít svou párty a svoje mnichy.
Ne, vy mi nerozumíte. Řeknu to jinak.
V téhle čtvrti máme jistá pravidla, ano?
Žijí zde lidé na úrovni, a nemáme rádi…
zdivočelosti a…
- Jak víte, že nejsem na úrovni? - Určitě jste.
Řidiči Uberu si přece mohou dovolit nakupovat v Železném paláci
a nechat tam 10 000 pesos, aby dostali jeden los do loterie.
Jeden jediný los do loterie o dům.
- Já jich mám několik. - Jasně, taky tam chodím.
Když dovolíte, jdu dělat andílky na dceřinu oslavu.
Koukejte se starat o vlastní oslavu, a schválně, či bude víc na úrovni.
- Ale… - Nashle.
Ty kráso.
MÉ PRVNÍ PŘIJÍMÁNÍ
Mojí holčičce nikdo oslavu kazit nebude.
- Klidně to můžeš odvolat. - Jak tě to napadlo?
Vždyť má pravdu, mami.
Jsme tu noví, lepší na sebe neupozorňovat.
Přesně, místní Židi taky neměli první přijímání.
Jestli to rušíte, dejte mi vědět. Pozval jsem roštěnky a nechci se ztrapnit.
- Co bude s nafukovacím hradem? - A s hromadou tacos?
Kašlu na tu namyšlenou nánu. Naše Janička se už nemůže dočkat.
- No… - A nikdo se po nás nebude vozit.
Jsme tu stejně doma jako oni a máme právo si dělat, co chceme. No ne?
- Jo. - Jasně.
To bych řekla. Pojďte na rodinný pokřik.
Do toho. Ló…
pezovi!
Tu párty musíme překazit.
Kdo ví, co pozvali za póvl.
Nebudu ohrožovat svou rodinu ani hosty.
Co chceš dělat? Je to jejich dům.
Ještě tě pomluví na Twitteru. Vem si, co se stalo strejdovi s Ferrari.
Přesně. Nemůžeš takhle riskovat.
Máte pravdu.
Nemůžu to riskovat. Aspoň ne sama, proto mi pomůžete.
Hodně jsem se nadřela, abych doma uspořádala ceremonii míru.
Nedovolím, aby mým hostům rozkradli zpětná zrcátka. Ani za nic!
Zkouška, zvuková zkouška.
Zkouška sound systému.
López!
Připomínka všem slečnám, které už mají první přijímání za sebou,
že tady váš miláček si pro vás připravil prvotní hřích.
Zesil to, není tě slyšet!
- Víc nahlas? Jasná páka! - Slyšíš ho, Jani?
- Slabě, strejdo! - Mám pro tebe překvápko, Janičko.
- Zebru, aby se s ní mohli hosti fotit. - Genaro!
Tati, to je osel, ohrožený druh. Nikdo na něj nepoleze.
A jako zebra vypadá fakt hloupě.
I zvířata mají svá práva.
- Co se děje? - Co to?
- Co? - Vypli proud?
Já myslel, že se to tady nestává.
- Pozor! - Pojď se vyvenčit.
Nevypadly pojistky?
- Máš to? - Jo. Ta byla poslední.
Dneska už pojistky nikde neseženou.
To bylo stejně vzrušující jako dohrát bondovku Golden Eye!
Budeš ukrajinskou agentkou,
co na něj vrtí zadkem, když deaktivuje bombu?
To myslíš vážně? Za chvíli dorazí hosté, tak toho nech.
Kšá.
Ještě jednu společnou.
Titulek: „Espinozovi de los Montero přicházejí na cestu světla.“
Boží, ale vyretušujte Ernestovi podbradek.
Běž omrknout sousedy.
- Pojďte, ukážu vám… - Jsme na válečné stezce.
- Dostanou protiúder! - Chceš unést buddhistického mnicha?
- Jsou to pacifisti. - Tím líp, aspoň jim to docvakne.
Co když nás chytí? Nepůjdu do vězení jako strejda.
Tak se nenech!
Nemůžu to udělat holce, co mě proslaví na sítích.
Nemáš vizi, Pablito. Je to ideální příležitost.
Nebude mnich, nebude párty, a takováhle roštěnka chce v sobotu pařit.
Chápeš?
A na jakou párty asi tak dorazí?
Jsi génius, strejdo.
To mě poser.
Na.
S tímhle na ni uděláš dojem.
- S hlavičkama od andílků? - No jasně, strč si je mezi nohy.
Ať vidí, že máš pořádnou bambuli.
Sleduj, vypadáš jako jeden z nás.
To bude ten mnich.
Nemá to být pařba pro pracháče?
Pámbíčkáři se takhle maskujou, synovče.
Zdravíčko.
Ten obřad se maličko zdržel.
Ale pojďte dál, tudy.
Naleju vám panáka mexický tequily.
Prvotřídní.
Co sakra blbneš?
To mi řekni ty, když mě sexuálně obtěžuješ.
- Za toho drona tě zažaluju. - Ty mě chceš žalovat?
Jestli nám ještě vyhodíte proud, přijdete o mnohem víc než o blbou hračku.
To fakt řekla?
Však pozná, zač je toho Silvia Espinoza de los Montero,
když jde o její rodinu, kruci.
Zlato.
Už přijel kněz? Musím se před obřadem vyzpovídat.
- Cinknu mu. - Tak jo.
Tys je pozvala, miláčku?
Ne, to jsou Tomasovi spoluvězni, ale jsou hodně pobožní.
Bazén funguje i jako pračka?
- Proč? - Koukej.
Božíčku.
Tak co?
Nalili tam celý kanystr. Taková škoda pracího prášku.
- A navíc ten kvalitní. - Já to tý bloncce vytmavím.
Seš normální? Nechalas tam kanystr!
Ahojky. Pozval nás Tomas, kde je mejdan?
Konečně jste tady, holky. Už na vás čekáme, pojďte, tudy.
Tak jsme tady!
- Kdo to je? - Netuším.
- Hej. Cato! - Stůjte!
Promiňte, slečny.
Moment, počkejte. Co jste zač? Nerozumím tomu.
Asi jste si spletly dům.
Co to je? Kšá!
Ne! Počkej!
- Nefotit, prosím! - Běžte tamhle.
Udělej něco, Ernesto, nebo budem celému Mexiku pro smích.
- Jasně. - Pomoz mi, proboha.
Už vím. Pomoz mi.
- Na cumbii netancuju. - To já zas jo.
Jedem, tmavý roštěnky! Jedem, krásný tmavý kočičky!
Co to je, strejdo?
Čau Pablito. Menší překvápko pro Jani.
Rachejtle jako z Disneylandu. Aspoň myslím, nikdy jsem tam nebyl.
- Ty bláho. - Co?
U Cristy je pařba.
Jaká pařba? To nechápu.
- Vždyť jsme unesli lámu. - Asi toho špatnýho.
Co teď?
- Co to ty blonďáci vyváděj? - To je hustý.
Krásně tančíte.
Promiňte. Pojď sem.
- Co je? - Dělej.
Proč jsi je dovedl až sem?
Uvědomuješ si, žes všecko zkazil?
Řeklas, ať něco dělám, Silvičko.
Všechno vidíš černě. Musíš se víc radovat ze života.
Jako Beatriz? Užila si botox, co ji zabil?
Přestaň mě porovnávat se svou ex, mám toho po krk, až nad hlavu.
Není to fér.
Sousede.
Koukám, že jste přivedli všechny svoje hosty.
Mnichové byli děsně nudní, tahle párty je mnohem lepší než naše.
- Že jo? - Snad to nevadí.
- Kdepak. - Můžeme odejít.
Nikam nechoďte, ale myslela jsem, že vaše…
tvoje… tvoje žena
tyhle zvrhlosti nemusí.
- Jo. Teda, ne. - Jo? Ne?
Ale já jo.
- Super. Tak na zdraví. - Na zdraví. Nesu pití…
- Mnichovi. - Jasně, mnichovi. Jako doma, sousede.
Haló?
To snad ne. Krucinál.
Měli jsme sotva pár panáků. Co se stalo?
Ježiš, to je kněz!
Určitě jsi obvolal naše hosty?
Přišli jen Tomasovi kámoši a už jsou na kaši.
Kouknu se.
- A do háje. - Co je?
Mám tu padesát zpráv, kde prý vězíme.
Že tys jim neposlal novou adresu? Musím to říct jeho ženě.
Ahojky, Genárku. Skvělá párty!
- Čau Charito. - Protoč mě.
To je moje žena Leonor. Charito je personalistka z banky.
- Těší mě. - Nápodobně.
Nebyls na pohovoru, Genárku.
Tamhle jsou tacos a něco k pití, Charito.
Obsluž se, buď jako doma.
Děkuju.
- Řekla si o adresu. - Jistě, jak jinak.
Prošvihnout pohovor, to se ti teda povedlo, Genaro.
Co bych se zahazoval s bankou? Tady získám lepší konexe.
A z čeho budeme žít? Ještě dlužím za opravu auta.
Tady seženu parádní kšefty, uvidíš.
Prachy volají prachy.
Myslela jsem, že se tady naše rodina bude mít líp,
ale už si nejsem jistá, „Genárku“.
Leo, lásko. Počkej, vysvětlím ti to.
Co se stalo, Otče?
- Jste živej, Otče? - On se opil?
- Ne, on… - Proto nevěřím církvi.
Jani, počkej. Není to tak, jak si myslíš.
Otec si chtěl před obřadem schrupnout…
Strejdo, jsem špatná, když nevím, jestli věřím v Boha?
První přijímání je rodinná tradice, Jani.
Rodiče se celý život těšili, až ti uspořádají oslavu.
Ale o tom, jestli věříš v Boha, nebo ne, se rozhodneš sama, až budeš velká.
Myslím, že prozatím…
- Že jsi na to ještě moc mladá. - A ty v něj věříš?
Víra v něco dobrýho mi pomohla přežít vězení.
Jsem hrozně ráda, že s náma bydlíš.
Já taky, a moc.
Poslyš.
Máma vyhrála fakt parádní dům, co?
Koukej na tu obří zahradu.
Strejda má pravdu, Jani.
Věci se mají dělat z přesvědčení.
Takže já se nemusím zpovídat a ty nemusíš na přijímání, když nechceš.
Moje zlatíčko.
- Děkuju. - Nemáš zač.
- To je kněz? - Je namol.
Čau Cristo.
Mám ti říkat Candy Cristo, jako to máš na Instáči?
Co?
ERNESTO: PROMIŇ
Vždyť jsi na mou párty nechtěla.
To by se ti líbilo.
Hudba je strašná a bazén je hnus, jak pláž Caleta na Silvestra.
Jsem tady tvojí vinou, protože jsi zlodějka.
- Jo? - Jo.
- Máš vypito, nebo co? - To teda nemám.
Vítězný los byl v té kabelce, cos ukradla.
- Nesmysl, mám ho taky z Paláce. - To sotva.
Víš co? Něco ti ukážu, ať si to vyjasníme.
Sleduj. Rober tě nahrál, když jsi mě násilně přepadla.
Co mi k tomu řekneš?
A co jako? To nedokazuje, že to byl vítězný los.
- Jasně, že byl. - Tak já ti taky něco ukážu.
Jak jste se s Roberem cicmali před mou Uber kamerou.
Do vody!
Mezi takovou spodinu nikdy neskočím!
Nuda!
Ani nápad, je to jak na koupališti.
- Vrať mi to. - Můj mobil!
- Řekni mi heslo! - Dej sem ten telefon.
Dej mi svoje heslo a můj mobil.
- Dej mi můj. - Heslo.
- Ne. - Heslo. Naval!
Hele.
Opatrně, bloncko, ty rachejtle jsou z Tultepecu.
Na to kašlu, ustup. Já se nevzdám, rozumíš?
Dokud tě nevyštípu. Je to můj dům!
- Vážně? - Jo. Je můj.
Schválně, kdo koho vyštípe dřív.
Ježišínku.
Ne!
Ať žije máma!
Co blbnou?
Překlad titulků: Jiří Nehyba