‎Bun venit în Paradis!
‎Uită de hotelurile splendite ‎și stai con localnicii
‎în spații aeriene exclusive.
‎Bucate mexicane gustoase ‎de la bucătar mexican bun.
‎Plimbă-te în măgăruș și explorează ‎cartierul folcloric și frumos.
‎Pictează fața „Calaverita” mexican!
‎Ah! Cursuri picante de salsa ‎și serenată frumoasă.
‎Beverly Hills mexican.
‎Lângă biserică mare și frumoasă, ‎aproape de piramides
‎și de natura frumoasă, selbatecă.
‎Sunt viu? Da!
‎Dar sunt în Paradis!
‎- N-ai învățat engleză. ‎- E mai rău decât ‎Ritualul‎.
‎Cine știe mai bine, tu sau Google? ‎Google, normal.
‎Nu-mi place chestia aia ‎Eribambi. ‎Iar facturile le plătim vânzând ‎taco.
‎Polițiștii și grădinarii comandă mereu‎,
‎iar lucrătoarele domestice, mai mult,
‎deși sunt mereu la regim ca șefele lor.
‎Sunt de acord cu Pablito. ‎M-aș putea cupla cu o americancă.
‎Ar fi tare. Și astea plătesc în dolari.
‎Sunt cu mama, Airbnb îmburghezește orașele ‎și creează sărăcie.
‎Dar nu e o afacere de amărâți ‎ca vânzarea de ‎taco‎ pe șest.
‎Vezi? Părem traficanți de droguri.
‎Ai bătut palma. ‎Vrei să ne pierdem grădina?
‎Nu, de asta vorbim în șoaptă!
‎Lăsați Airbnb și ‎taco.‎ Acum am o slujbă.
‎Sunt editor creativ la agenția lui Neto. ‎Cel mai bun de la ei.
‎Grozav, dragule. ‎Umple pungile astea cu ardei iuți.
‎- Numărul 10 nu dă greș niciodată. ‎- Avem nevoie de bani. Haide!
‎La naiba! Am fost prea gălăgioși?
‎- Precis e Rachel. ‎- Cine?
‎Gata, gata, am postat casa pe Airbnb ‎și e prima noastră chiriașă.
‎Bun venit, Rachel!
‎Nu există Rachel. ‎Am postat un profil fals.
‎De ce?
‎Am nevoie urgent de cazare. ‎Maică-mea e nebună.
‎- Unde e camera mea? ‎- La etaj.
‎Te ajut eu.
‎Ce faci? O să pierzi grădina!
‎De când nu mai bat gongul dimineața, ‎am început să am ghinion!
‎Mi-au blocat roțile mașinii ‎și tu nu-mi răspunzi la telefon.
‎Ce dracu'? De ce ți-ai pus aia?
‎Ca să nu pierdem grădina. Strigăm mult.
‎Nu-mi pasă!
‎Nu știi cât de greu e ‎să plătești o amendă fără să-i mituiești.
‎Mi-a murit telefonul! ‎Bancomatul n-avea bani.
‎Mi s-a rupt tocul. ‎Până și Puky se poartă ciudat.
‎Totul e din vina taximetristei ăleia.
‎Nu există ghinion. Totul e-n cap.
‎Buddha ignora oamenii toxici.
‎Când ești atent, putem vorbi.
‎Mai bine să pici la țanc ‎decât să fii invitat, nu?
‎Mereu mâncați împreună?
‎Fără telefoane sau iPad-uri?
‎Ce ciudat!
‎Nu toți avem telefoane cu ecran mare.
‎- Sigur. ‎- Am vrea noi.
‎- Vorbești cu gura plină? ‎- Nu te mai da mare!
‎Taci!
‎- Măscăriciul naibii! ‎- Vezi cum vorbești!
‎Taci!
‎Jani, nu te juca cu mâncarea. Calmați-vă!
‎Gagica trebuie să ne spună ‎cum a ajuns la Airbnb-ul ăsta
‎din vila de vizavi.
‎Bun așa, deci, ‎vreau să fiu o femeie independentă.
‎Cata n-o să-mi facă patul pe vecie.
‎Și jur că nu știu cum se face un pat.
‎Un cearșaf are elastic, ‎iar celălalt nu are.
‎Ce naiba?
‎Da, e foarte neclar. ‎Plus că au aceeași culoare.
‎- Întocmai. ‎- Și de ce casa asta?
‎Fiindcă e aproape de toate, ‎de sală, de yoga,
‎de Pilates, de șofer.
‎Ai ales cea mai bună opțiune, ‎iar noi oferim cel mai bun serviciu.
‎Ce vrei la cină? Spune-mi,
‎iar bucătăreasa noastră mexicană neaoșă ‎îți va găti imediat.
‎Mulțumesc, doamnă. ‎Dar nu iau niciodată cina.
‎Postesc intermitent. ‎Nu mănânc după ora 19:00.
‎- Și maică-ta? ‎- Nu mănâncă nimic după ora 10:00.
‎Poftim?
‎Dar o înțeleg perfect. ‎La vârsta ei, totul se pune pe șolduri.
‎Fără supărare.
‎Ziceam ce crede maică-ta ‎despre faptul că ești aici?
‎Nu știe. ‎Vă rog, nu-i spuneți că sunt aici.
‎Sau c-am mâncat ‎enchilada‎ cu pâine.
‎De ce?
‎Fiindcă-s cam 500 de calorii.
‎Crede că nu-s bună de nimic ‎și că nu pot supraviețui singură.
‎Se vede că pot.
‎Supraviețuiesc acum.
‎Scuze. Vorbiți engleza?
‎E spioană.
‎Independentă? Toți copiii bogați trăiesc ‎pe spinarea părinților.
‎Le moștenesc afacerile, ‎se căsătoresc între ei, deci…
‎Leo, iubito, nu începe ‎cu teoriile conspirației.
‎Ai zis că povestea cu ‎chupacabra ‎e născocită de televiziuni,
‎dar tușa a zărit una înghițindu-i capra.
‎Nu-mi pasă dacă mă credeți sau nu, ‎suntem în război,
‎și vom pierde dacă nu ne deșteptăm.
‎E ca Războiul Rece, ‎unde totul era secret ca să nu fii prins.
‎Vezi că se răcesc ‎taco, ‎Jani.
‎Precis a trimis-o Silvia ‎ca să rupem pactul să ne ia grădina.
‎L-am rupt deja cu ‎taco.
‎Dar ei nu știu asta, dragule, ‎iar Jani are dreptate.
‎Hoțul neprins e negustor cinstit.
‎- Sunt de acord. Și tu? ‎- Nu.
‎Nu? Vrei?
‎Ne-au trimis o spioană. ‎Noi pe cine trimitem?
‎- ‎Taco‎ nu se fac singure. ‎- Am test cu Războiul Rece.
‎- Mă întâlnesc cu Ernesto. ‎- Eu, cu Rachel.
‎- Îl antrenez pe Pablito pentru „biribi”. ‎- Da.
‎- Da.
‎Da!
‎Puky, dă-te jos din patul meu.
‎Totul e ‎light, ‎organic, fără gluten, tot tacâmul.
‎Mersi mult!
‎- Asta e tot ce-ai adus? ‎- Da. De ce?
‎Credeam că nu folosești niciodată ‎același lucru de două ori.
‎Niciodată! Mai bine mor!
‎Câh!
‎- Pot să-ți aduc orice vrei de-acasă. ‎- Serios?
‎Gucci albe, Gucci negre.
‎Ghetele mele Gucci albe.
‎Și… Da! ‎Pantalonii și jacheta de sport Lululemon.
‎Și… rochița mea roșu corai.
‎Dar nu cea cinabru sau roșu aprins.
‎Am nevoie doar de cea corai ‎pe care am purtat-o de Crăciun.
‎Bine.
‎Repetă după mine.
‎Baruch hashem. ‎Bine, și dv.?
‎Du-te naibii!
‎Înseamnă: „Bine, slavă Domnului. Și dv.?”
‎Serios, zău așa. ‎Repetă după mine. ‎Baruch hashem.
‎Nu. Ca și cum ți-ar fi rămas ceva în gât.
‎Bun! Vrei să muncești, nu?
‎Atunci repetă până-ți iese excelent.
‎De asta depinde acest cont.
‎Ești pe-aproape. Bun, uite.
‎Moisés Sucri?
‎Noua ta identitate, ‎tot ce trebuie să știi despre Moisés.
‎Vei trăi, vei mânca,
‎vei visa, te vei căca ‎de parc-ai fi Moisés.
‎Genaro nu mai există. ‎Acum ești doar Moisés.
‎Acest client face afaceri doar cu evrei. ‎Cine ești?
‎- Moisés Sucri. ‎- Foarte bine.
‎Pălăria ta, Moisés.
‎Pe-asta n-o scoți nici la duș, nene.
‎Baruch hashem.
‎Dispari, ghinion!
‎Ce naiba!
‎Diego, taci! Nu-l întrerupe.
‎Ce e cu ierburile astea?
‎Avem nevoie de o purificare urgentă. ‎Nu putem să continuăm așa.
‎Martha Debayle recomandă acest șaman ‎pe site-ul ei și nu minte niciodată.
‎Da.
‎Bine. Ajunge.
‎Cat, condu-l la ieșire, te rog. Mulțumesc.
‎Mâine mă frecționez cu un ou pe tot corpul
‎și, dacă se limpezește, ‎aura mea va fi restaurată.
‎Ai tot ce-ți trebuie, să-ți mai aduc ceva?
‎Du-o pe Puky, m-am săturat de ea.
‎Ajunge, Puky.
‎Valea! Dispari!
‎Casa ta miroase tot timpul a ‎taco.
‎Îmi face foame.
‎Ciudat. Dar pot să-ți ofer ceva. Uite!
‎Arde ce mănânci, cu Tomás.
‎Cel mai bun curs din zonă. ‎Mănânci fără să te simți vinovat.
‎Îl vreau.
‎A ce miroase?
‎O să mă prindă!
‎Răspunde, nene, până nu mă prind.
‎Tu? Unde e soră-mea?
‎Crista s-a mutat la noi. ‎E independentă acum.
‎Super, o să fac un mega birou ‎în camera ei.
‎Bravo ție. M-ajuți?
‎Își vrea rochia roșie.
‎E greu. Are o droaie de rochii.
‎- Cea corai pe care a purtat-o de Crăciun? ‎- Asta nu e corai.
‎La tine la școală vă învață ‎nuanțele de roșu?
‎Nu, învățăm din revista ‎Vogue.
‎Te-aș ajuta, dar nu-mi amintesc. ‎Am memorie vizuală.
‎Ești sigur?
‎Trebuie s-o văd ca să-mi amintesc. ‎E un dar și-o problemă.
‎Asta?
‎Da, cred că e asta, dar…
‎Crista dansa puțin, ‎așa că dansează-mi și-ți spun.
‎Perversule!
‎Voia să te facă să-i spui ‎de afacerea noastră cu ‎taco.
‎Putem să-i dăm unul? Dacă moare de poftă?
‎Fii deștept, fiule. Și ea ne e inamic.
‎- O trag eu de limbă cât o antrenez. ‎- Bun.
‎Ce e asta?
‎- Hei! ‎- Nu se poate!
‎- Să nu îndrăznești! ‎- Ce?
‎Vă explic mai târziu. ‎Important e că Silvia s-a țăcănit.
‎Zice că-i deocheată ‎fiindcă nu-și poate bate gongul.
‎Așa că a făcut o curățare cu un ou ‎pentru a-și purifica aura.
‎Oamenii ăia sunt atât de creduli!
‎Ouăle sunt pentru deochi.
‎Precis are o amuletă.
‎Ca în Războiul Rece,
‎Rusia și Statele Unite
‎voiau lucruri diferite,
‎de asta se certau mereu.
‎Că bine zici, Jani, să acționăm rapid,
‎înainte ca junioara să ne descopere ‎afacerea cu ‎taco.
‎Ai boașe-n tine?
‎- Doar ovare, mamă, dar dure. ‎- Așa te vreau, fata mea!
‎- Super! Am câștigat războiul. ‎- Ia să văd.
‎Bună!
‎Avem prezervative?
‎Dacă Domnul vrea să rămânem gravizi, ‎e voia Sa.
‎Ce te-a apucat?
‎Parcă ți-a rămas ceva în gât.
‎Ernesto are un client ‎care face afaceri doar cu evrei.
‎Deci nu mai sunt Genaro. ‎Acum sunt Moisés Sucri.
‎Shabbat shalom.
‎Nu știu cine crezi că ești,
‎dar cred că Ernesto te face să dai greș ‎ca să te poată concedia,
‎să nu afle nebuna de nevastă-sa ‎că te-a angajat.
‎În niciun caz, scumpo. E amicul meu.
‎Te rog, scumpule. Ernesto e dușmanul.
‎Ce amic te îndeamnă să faci copii ‎pe care nu ți-i permiți?
‎Am dus evrei cu Uberul meu.
‎Am făcut afaceri cu ei. ‎Doar îți trage țeapă.
‎Sau te trage de cârlionți.
‎De cârlionți! E tare poanta!
‎E bună gluma. Râzi, iubitule!
‎Folosim toate ouăle, doamnă? ‎Să mai cumpăr?
‎Lasă vibrațiile negative ‎și concentrează-te.
‎Bine. Gata?
‎Nu! Mi-au furat norocul!
‎Nu, doamnă!
‎Vă veți pierde grădina!
‎O să vă mănânce măgarul florile!
‎Trebuie să anulez pactul.
‎E doar vina acelei femei!
‎Leonor m-a făcut să văd ‎că nu mi-ești amic.
‎Stai așa.
‎Îți ‎place Iubire fără măști, ‎telenovela mea preferată?
‎- Nu! Pe bune? ‎- Da.
‎Cine naiba se crede Sebastián Romero?
‎Nu știu, cum a lăsat-o pe Mariana Fernanda ‎pentru Memo?
‎Cred că-l folosește.
‎Exact, nene. E minunat că ești mare fan.
‎Incredibil că-mi pot comenta telenovela ‎fără să fiu judecat.
‎Ți-am spus că nu te înșel.
‎De ce nu sunt destul pentru tine, ‎Sebastián Romero?
‎De ce nu sunt destul pentru tine, Ernesto?
‎- Poftim? ‎- Poftim?
‎Cum poți vorbi așa?
‎Cum poți vorbi așa, Genaro López?
‎Vrei să mă schimbi.
‎De ce nu mă accepți așa cum sunt?
‎- Nu-s Moisés. ‎- Sunt Mariana Fernanda.
‎Sunt Genaro, ‎ceea ce ar trebui să-ți ajungă.
‎- Nu e adevărat, Genaro. ‎- Problema e lumea.
‎Problema e clientul meu.
‎Uneori, oamenii nu văd ‎dincolo de lungul nasului,
‎așa că folosim măști ca să ne placă, ‎cum face Moisés.
‎Trebuie să fim pregătiți ‎pentru când ne va bate șansa la ușă.
‎- Suntem frați. ‎- Nu!
‎Imediat!
‎Salut! Scuze pentru ieri. ‎M-ai luat prin surprindere.
‎M-a trimis Crista să-i iau lenjeria, ‎dar nu știu să le aleg.
‎Mă ajuți să le probez?
‎Sigur.
‎Mai dă-mi. Mai tare!
‎Mitraliere.
‎Haide!
‎Ce-i asta? Mai multă energie! ‎Mai repede. Hai că poți.
‎Așa! Atitudine! Vrei un ‎taco?
‎- Da! ‎- Foarte rău! Pentru asta, steluțe!
‎„Nu vreau să mănânc acel ‎taco.”
‎Voiam unul doar. Dar nu merită.
‎- De ce? ‎- Corpul meu e un templu.
‎- Mai tare! ‎- Corpul meu e un templu.
‎Bine!
‎Asta e!
‎- Ești teafără? ‎- Da.
‎- Ai exagerat. ‎- Ce?
‎Fetelor le place să meargă la sală ‎din două motive:
‎pentru selfie-uri sau flirturi, ‎iar tu-i dai exerciții de pușcărie.
‎O s-o fac pe Crista sexy pentru tine. ‎Ai să vezi, ai încredere.
‎Imaginația e cel mai puternic afrodiziac.
‎Așa-mi place: bărbați îmbrăcați femeiește ‎și femei îmbrăcate bărbătește.
‎E greșit?
‎Sigur că nu, dar e necesar machiajul?
‎Da, așa îmi place ‎și o să-ți placă și ție la nebunie.
‎Ai să vezi.
‎Pe care-l probez întâi? ‎Pe-acesta sau pe-acesta?
‎Bine.
‎Îl iau pe ăsta pentru tine ‎și-l iei pe ăsta pentru mine.
‎Tot timpul o cicălești.
‎Cu mâncare și antrenamente.
‎Măcar atât să fac pentru ea ‎fiindc-am scos-o din bula ei,
‎am făcut-o să vadă că Silvia ține mai mult ‎la Puky decât la ea.
‎- Păi… ‎- E posibil să se sinucidă.
‎A zis ea asta?
‎Nu, dar mulți idioți se sinucid ‎în hoteluri și nu acasă.
‎Adevărat.
‎Nepoate, să-ți zic o poveste.
‎Am avut un coleg de celulă pe nume Mike.
‎I-am dat o ‎tostada‎ de porc ‎care i-a provocat indigestie
‎și Mike avea în seara aia ‎o întâlnire importantă cu șeful.
‎Dar nu s-a putut duce fiindcă-i era rău.
‎Așa că m-am dus eu în locul lui.
‎Am ajuns la întâlnire.
‎Odată ajuns acolo, am mers pe val.
‎Un lucru a dus la altul,
‎apoi la altul și la altul și…
‎Adică, ce vreau să spun, nepoate,
‎trebuie să ne rezolvăm problemele.
‎Da, și multe dintre lucrurile astea sunt ‎doar aici în capul tău.
‎Arde rău!
‎Abraham, fratele meu!
‎Ce faci? Ți-l prezint pe Moisés Sucri.
‎Shalom, ‎Moisés. Ce mai faci?
‎Baruch hashem. ‎Bine, și dv.?
‎Baruch hashem.
‎Mersi c-ați venit aici într-o duminică.
‎E singurul loc unde se pot face afaceri ‎fără pretenții și natural,
‎fără măști.
‎Sunt gata.
‎- Ești gata? ‎- Da!
‎Twitterul copilului de bani gata ‎din Mexic.
‎Ce? Te rog, oprește-te!
‎Nu semeni cu Crista, ‎dar ești fix ca maică-ta.
‎- Nu semăn cu Silvia. ‎- Mini Silvia. Zi: „E vina lui Leonor.”
‎Silvia nu e mama mea!
‎Sunt foarte surprins.
‎Treizeci de ani am vândut uniforme ‎fără să mă gândesc la confort.
‎Cred că muncitorii ‎goim‎ tânjesc ‎după confort,
‎să se simtă toată ziua ca pașa,
‎nu ca și cum ar avea ‎shpilkes ‎în ‎tuches.
‎Contul e-al tău.
‎Ți-o ridic eu.
‎Oy vey!
‎Nu ești evreu.
‎Diego, deschide!
‎N-aș posta-o niciodată. ‎Doar ți-o întorceam.
‎Nu știam că Silvia nu e mama ta.
‎Mama a murit la botezul meu. ‎N-am cunoscut-o.
‎Pomul din curtea noastră ‎se numește Beatriz.
‎Acolo e cenușa ei.
‎De asta nu vrea tata să piardă grădina.
‎- Iartă-mă. Jur că n-am știut. ‎- Mai bine pleacă.
‎Lasă teatrul, măgarule.
‎- Vino să-l iei! ‎- Nu știu dac-o să meargă, doamnă.
‎Fă-ți treaba, Cat.
‎Chiar acolo.
‎Delicios!
‎Mai pune, Cata. Așa.
‎Gata, doamnă.
‎Bun, acum trebuie să te ascunzi.
‎De îndată ce sălbăticiunea trece dincoace,
‎fă o poză să vadă toți ‎că s-a ușurat în grădina noastră,
‎taximetrista va pierde ‎și-mi voi putea bate gongul…
‎din nou.
‎Ce?
‎E imposibil.
‎Ai numărat bine?
‎De 15 ori. Lipsește unul.
‎Știu la cine-ar putea fi.
‎- Da? ‎- Diego!
‎- Intră! ‎- Familia López a răpit-o pe Crista.
‎- Nu cred, Sil. ‎- Trebuie s-o salvăm. Ăla-i machiaj?
‎Ce ai? Bineînțeles că nu.
‎Cum zici. Îmbracă-te!
‎- Grăbește-te! Trebuie s-o salvăm! ‎- Bine.
‎Ca Zdreanță te plac mai mult.
‎Ești mai cuminte.
‎De unde ai coșul?
‎- E o cameră plină. ‎- Nu pot să cred că ne-ai prins.
‎E cea mai frumoasă surpriză.
‎Nu pot să cred ‎că mi-ați cumpărat atâta ‎taco.
‎Cu toate că sunteți săraci, ‎sunteți mult mai drăguți ca ai mei.
‎Maică-mii nu-i pasă de mine.
‎Ascultă…
‎Scuză-mă, Zdreanță.
‎Draga mea, și eu greșesc.
‎Maică-ta nu-i mereu scorpie.
‎Poți să crezi că e un monstru, ‎că nu te iubește,
‎dar noi mamele trebuie ‎să ne educăm copiii, chiar dacă ne urăsc.
‎De asta suntem mereu cicălitoare.
‎Nu-mi pasă ce crezi. Au drogat-o sau ceva.
‎Ce văgăună!
‎Sunt nebuni după lactate ‎și nu știu unde se pune înghețata?
‎De ce? Stai să văd.
‎Cârnați și cartofi, orez.
‎Fasole, ‎salsa‎ verde. Grețos!
‎Pentru ce-or folosi cutii?
‎Deci, Pablo, Tere și cealaltă te urăsc?
‎Nu mă urăsc cu adevărat.
‎Jani m-a urât fiindcă am pus-o ‎să-și facă prima împărtășanie.
‎Și Pablito, fiindcă am pus ‎să fie circumcis.
‎Și Tere?
‎Fiindcă am lucrat cu fratele tău ‎la aplicația lui.
‎Abraham nu s-a supărat că nu sunt evreu, ‎ci doar c-am încercat să-l păcălim, Neto.
‎E doar vina mea.
‎Scuze pentru prosop,
‎dar e greșit să te prefaci ‎că ești ce nu ești,
‎când ești un tip așa grozav.
‎M-ai angajat ‎în ciuda pisălogelii nevesti-tii.
‎Și asta e foarte important.
‎Mersi, „Gennie”.
‎Ce ți-am zis! ‎N-au fost niciodată la Vegas.
‎Vai, nu!
‎E groaznic.
‎Nu se poate! Seamănă cu Puky.
‎O versiune dezgustătoare. Marș!
‎E iadul curat.
‎Noi mamele vrem doar binele copiilor ‎chiar dacă greșim.
‎Nu suntem perfecte. ‎Mama ta precis are calitățile ei.
‎Trebuie doar să privești mai atent.
‎Precis ai să găsești ceva. ‎E slabă ca tine.
‎Cu părul blond, fără capete despicate.
‎Are grijă de ea și de voi, ‎vă numără caloriile.
‎O mamă bună se preocupă ‎de sănătatea copiilor ei.
‎Știu sigur un lucru,
‎ar risca totul pentru tine, draga mea.
‎Da, ai dreptate.
‎Nu merită să ne pătăm onoarea, ‎nici pentru campania de 20 de milioane.
‎Douăzeci de milioane?
‎Pentru 20 de milioane ‎m-aș tăia împrejur cu unghiera.
‎Ce nostim! E Tere când era mică.
‎Ai văzut asta?
‎Dar cum rămâne cu Crista?
‎- Ce faceți aici? ‎- Mamă?
‎- Aici ești! ‎- Asta e încălcarea pactului.
‎Eliberează-mi fiica acum sau chem poliția!
‎- Nu a fost răpită. ‎- De ce țipi?
‎- Au răpit-o pe Crista! ‎- Ce?
‎- Ascult-o. ‎- Nu m-a răpit nimeni!
‎Apropo, sunt de două zile aici
‎și nici n-ai observat.
‎Sigur c-am observat. Puneam la cale ‎o strategie ca să te salvez.
‎Nu era nevoie să mă salvezi.
‎Eu am ales să fiu aici.
‎Îmi place aici.
‎Sindromul Stockholm.
‎- Ce? E contagios? ‎- Nu cred.
‎Ascultă, familia López…
‎e cea mai tare.
‎Mă iubesc.
‎Scumpo, ești ridicolă.
‎Vorbim acasă, te rog, ‎nu în fața acestor oameni.
‎- Oamenii ăștia o să te ia la șuturi. ‎- Oamenii ăștia-s drăguți cu mine.
‎Mi-au cumpărat și un coș cu ‎taco.
‎Ca să-ți iasă bube, scumpo, ‎și să-ți distrugă viața socială!
‎Nici vorbă. Ci fiindcă era tristă.
‎Ai auzit de zicala ‎„fericirea trece prin burtă”?
‎M-am săturat să nu mă vezi!
‎Dieguito e mereu pe primul loc.
‎Nu e vina lui, îi e dor de mama lui.
‎- Poftim? ‎- Serios?
‎Ce e asta, o telenovelă?
‎Unde dacă suferi și ești alb ‎ți se iartă toate, ca lui Diego Luna?
‎Ei bine, acest Diego are două mame.
‎Una moartă și una vie.
‎Eu n-am niciuna, nici în comă.
‎Păi…
‎Familie López, ‎familia Espinoza a venit neinvitată,
‎deci am câștigat.
‎- Bine. ‎- Să mergem.
‎Mergea bine lupta. Hai să mai stăm puțin.
‎Să plecăm, familie, vă rog.
‎Haideți!
‎Vino, Diego.
‎Hai, Diego!
‎Scumpa mea…
‎N-am știut că te simți așa.
‎Nu-l iubesc pe Diego ‎mai mult decât pe tine.
‎El e mai slab, înțelegi?
‎Dar tu contezi cel mai mult pentru mine.
‎Când te-am văzut aici cu măgarul, ‎am uitat de înțelegere.
‎Am venit să te salvez.
‎Tu ești mai importantă.
‎Pentru tine sunt în stare să risc totul.
‎Grădina, manichiura, uite.
‎Chiar și cartea de credit.
‎Mamă.
‎Te iubesc atât de mult!
‎- Rachel ne-a evaluat. ‎- Ce?
‎Airbnb-ul familiei López e mai mult ‎decât un loc de cazare.
‎E psihoterapie și coșuri cu ‎taco.
‎Și cel mai bun e administratorul. ‎Pablo López e un tip de milioane.
‎Vezi? Ți-am spus.
‎Uneori, lucrurile-s doar la tine în cap.
‎Subtitrarea: Andrei Albu