СЕРІАЛ NETFLIX
ЗРАДА
Привіт, Ніно.
Це так дивно.
Заплющуєш очі на Землі, а прокидаєшся посеред космосу.
Твоя правда.
Робота пам'яті поновилася з місця, де зупинилася, але твоє тіло нове.
Далеко до Планети Ікс-10? Скільки ще летіти?
Не знаю. Через гіперпросторовий стрибок головний термінал вийшов з ладу.
Попросимо Оскара глянути, коли з'явиться.
Щось не так.
Тобто?
В ілюмінаторах з обох боків корабля чомусь однакові сузір'я.
У тебе просто розігралася уява.
І гравітація наче зсунута.
Коли йду, мене наче тягне вбік.
Може, щось із генератором гравітації?
Тоді самі ми не зможемо його полагодити, бо це винахід альтернативного інтелекту.
Технологія, недоступна людям.
Коли закінчиться друк решти?
Залежить від «Утроби».
Поки не прилетіли, я хотів би провести збори.
Що таке, Меку?
Ти помітила? Наче хтось спостерігає.
Або ти просто стомився.
Після появи ти ні разу не відпочивав.
Я вже нормально почуваюся.
Але щось явно не так.
Можна точніше?
Просто припущення.
Добре.
Ніно, ти щось приховуєш.
Мек почав підозрювати.
З внутрішніми компенсаторами рух корабля має бути непомітним.
Можливо, він відчув гравітацію планети.
За цей час спалах уже стався б.
Але Мек не йде в сектор «D».
Отже…
Він не зрадник і не крав бомбу.
Ти нервуєш. І напружена.
Ну, ми виконуємо надважливу місію за мільйони світлових років від дому.
Ні, річ не в цьому.
Ніно, перевірку завершено.
Льюїс? Ніно, що це означає?
Заспокойся, Меку. Ніну попросили це зробити.
Власне, технічно ти сам попросив.
Планета Ікс-10.
Ми вийшли з гіперпростору шість днів тому.
І в процесі виконання місії зіштовхнулися з певними викликами.
Викликами?
Буде простіше, якщо ти сам побачиш.
Вони вже йдуть.
І ти вже другий надрукований Мек.
Що?
Що це в біса таке?
Я Льюїс.
Що?
Ми все пояснимо.
Так, я тебе розумію.
План тераформування завершено вже більш ніж на 90%.
Отже, запускаємо «Бобове Стебло».
Атмосферний перетворювач перевірили
і знайшли місце для посадки.
Схоже, місія просувається за планом.
Петті? Оскар?
Зникла бомба. Серед нас є зрадник, і, Меку,
ти єдиний, хто поки що точно невинний.
Ніна?
Де Мек? Що з ним?
Він викликався на передрук в «Утробі».
За новим Меком спостерігали вісім годин, але в сектор «D» він не пішов,
а отже, він не зрадник.
Зрадник — хтось із вас трьох.
Ніно, коли вкрали бомбу, тебе теж іще не було.
Знаю. Але тоді була Ніна, яку ти вбив, тому я все одно під підозрою.
Правильно. Ви втрьох маєте лишатися тут.
Це ідіотизм, Льюїсе! Випусти нас!
Тут уже дивилися?
Ще ні. Корабель надто великий. Бомба може бути де завгодно.
Досі не віриться.
Хоча ви все й пояснили, усе одно ніяк не можу перетравити.
Розумію.
Якби не це, тебе б не існувало.
Точніше нинішнього тебе.
Краще про це не думати.
Зараз головне — знайти бомбу
й з'ясувати, хто зрадник, якщо хочемо, щоб місія була успішна.
Я знову виграла.
Чорт.
Ну все. Час посерйознішати.
Петті, не приєднаєшся?
Утрьох грати набагато цікавіше.
Ні, дякую. Не люблю ігри, де виграють і програють.
Чому?
Мені шкода тих, хто програє.
Ого. Дехто дуже самовпевнений.
Отже…
Так?
Скажімо, суто гіпотетично, що серед нас є терорист.
Але це не так. Цього не може бути.
Напевно ми не знаємо.
Що як хтось викрав бомбу несвідомо, і думає, що невинний,
бо так його запрограмували?
Хіба це можливо?
Хтозна, нас могли просто змусити думати, що ні.
Не забувайте, ми надруковані,
а наша пам'ять — копія, завантажена в наші мізки.
Що як наші спогади — підробка?
Що як у нас немає минулого?
Не можна цього виключати.
Це означало б, що й наших оригіналів не існує.
І хто ж ми тоді?
Гаразд, тоді як знати, чи існує взагалі людство, чи навіть Земля?
А знаєте що? Я просто жартую.
-Ой. -Замри!
Ніно! Що?
Коли з'ясувалося, що бомба зникла,
ви проводили розслідування?
Там були сліди чи відбитки пальців?
Ми шукали, але марно.
До того ж другий я був першою жертвою.
З моменту спалаху не було спроб зробити щось із записами з камер?
Ні, у цей сектор можна було проникнути
тільки до спалаху, але записів не лишилося.
Зрадник стер усі докази.
Там же подвійна авторизація.
А отже…
Подвійна авторизація…
Думаєш, є спосіб обдурити систему?
У найгіршому випадку терористів, які вкрали бомбу, двоє.
Ніно, що ти робиш?
Не рухайтесь, обоє!
Чому?
Я не зрадниця.
Добре. Я зрозумів.
Хтось із вас викрав бомбу. Або ви разом.
Просто зізнайтесь.
У якому порядку нас друкували?
Першою була Ніна, потім інший ти, Оскар і нарешті Петті.
У момент спалаху «Утроба» друкувала мене — так другий я і з'явився.
Бомба зникла до цього.
Чекай.
Інший ти щось написав?
Так. Написано, що після появи Петті я влаштував збори без Льюїса.
Спалах стався під час них.
Добре. Спалах стався о 16:00 за земним часом.
Але друк Петті закінчився за 26 хвилин до цього.
Тож після друку й обстеження Ніною вона не довго була сама.
У Петті не було часу піти в сектор «D» й викрасти бомбу.
Отже, вона не зрадниця.
У теплиці проблема.
Ніно, опусти ніж.
Припини, будь ласка.
Ніно, Оскаре, заспокойтесь.
Не підходь!
Ніно!
Ходімо.
Так, ходімо.
Сюди.
Так. Добре.
Так, спробуй сам. Подивимося, як тобі сподобається під замком.
Мені здалося, чи Льюїс ослаб?
Коли я його обстежувала, його клітини вже почали розпадатися.
Навряд чи він довго протягне.
Коли ви встигли вигадати цей план?
План? Переписувалися через карти.
Ми намагалися тебе залучити.
Добре. Тепер у центральний пункт керування.
Так.
Треба тут замкнутися.
Поки головний термінал під нашим контролем,
вони нам нічого не зроблять.
Працюю над цим.
Є нові дані про Планету Ікс-10.
Петті, це зачекає.
Так, вони скоро будуть тут.
Петті, краще простеж за ними через камери.
Треба себе захистити.
Вибачте, просто стало цікаво.
Меку зараз не до того,
тож я зможу подивитися незмінені дані.
Незмінені?
Не виключено, що справжні Мек знищив.
Петті, про що ти в біса говориш?
А, точно. Мабуть, зараз не варто на цьому зациклюватися.
Спочатку атмосферний перетворювач.
Ходімо, треба наздогнати їх.
Чекайте, треба дещо перевірити.
Що?
Сюди веде труба з теплиці.
І?
Я щось чув усередині.
Звук?
Звук дверей.
Про що ти?
А потім я чув кроки. Хтось вийшов звідси.
Але це не має сенсу. Ті троє сюди не заходили, тож…
Кроки йшли назовні.
Я чув, як двері відчинилися й зачинилися.
Хтось вийшов.
Це неможливо.
Якщо це правда, хтось летить із нами «зайцем».
Але гіперпростір убиває все живе.
Хоч то комаха, хоч і єдина клітина, байдуже.
Ніхто б не вижив.
Усі, хто тут є, надруковані «Утробою».
Льюїсе, ти мене чуєш?
Петті? Де ти?
У пункті керування. Треба поговорити. Можеш прийти?
Звісно.
Я з тобою.
Ні, залиштесь. Обшукайте тут кожний сантиметр.
-Знайдете щось — повідомте. -Добре.
Що ти робиш?
Щоб від'єднати перетворювач, потрібен пароль.
І його знає тільки інженер.
Мені потрібен цей пароль.
Що за чорт?
Що відбувається?
Вони несправжні. Це була голограма.
Що це?
Схоже на «Утробу».
Ти від'єднуєш атмосферний перетворювач?
Майже все готове.
Схоже, замкнувши нас, вони продовжували працювати.
Треба не тільки пароль Льюїса, а й авторизація від усіх нас.
Це запобіжна система, щоб уникнути самовільних рішень. Ти й сама це знаєш.
Цю проблему я вже вирішила.
До того ж, якщо не від'єднати його, корабель теж вибухне.
Теж вибухне?
Разом із бомбою, яку я встановила на атмосферний перетворювач.
Петті, ти?
Певно, Льюїс.
Вибач, я запізнилася?
Ні, я тільки почала.
Я принесла.
-Дякую. -Прошу.
Завдяки цьому проблем з авторизаціями не буде.
Я допоможу з від'єднанням.
Чекай.
Пір'їнка?
З подушки? Гарна.
Переклад субтитрів: Ілля Скрипка