БОСТОН, МАССАЧУСЕТС, 1783 РІК
Я думав, що маю боротися зі злом. Що в цьому вся суть.
Боже, чому ти з усім сперечаєшся?
Я твоя мати. Гадаю, у Франції тобі буде безпечніше.
Не знаю як.
Тітонька Тера полює на вампірів? Ні.
То чи буде мені з нею безпечніше? Ні.
Я маю бути тут з тобою, боротися зі злом.
Вибач, Ріхтере.
Знаю, таке враження, ніби я тебе відсилаю.
Бо ти мене відсилаєш.
Пробач, зайчику.
Але в мене нема вибору.
Не слухай її, Ріхтере.
Вибір є завжди.
Джулія Бельмонт.
Нарешті.
Олроксе.
Іди на корабель, Ріхтере.
Я тебе наздожену.
Ти зробив велику помилку.
Моя мама розріже тебе навпіл.
За 250 років
знаєш, скільки мисливців на вампірів обіцяли розрізати мене навпіл?
Негайно, Ріхтере. Іди на корабель.
Давай, мамо.
Ріхтере!
Будь ти проклятий!
Мамо.
Вибач, Ріхтере.
Мені дуже шкода.
Маленький Бельмонт.
Я знаю це відчуття.
Цей біль. Цю ненависть.
Цю пекучу, нестерпну потребу у відплаті.
Бо, розумієш,
твоя мама забрала в мене того, кого я любив
так само сильно, як ти її.
Тож вона мусила померти.
Я міг би вбити і тебе.
І вб'ю.
Колись.
Але не сьогодні.
КАСТЛВАНІЯ: НОКТЮРН
Кажуть, це природний порядок.
ВАНДЕЯ, ЗАХІДНА ФРАНЦІЯ МИНУЛО ДЕВ'ЯТЬ РОКІВ
Вони народжуються багатими, а ми — бідними.
І це лише воля Божа.
Це природний порядок, щоб вони багатіли, забираючи в нас усе
неможливою орендою й непідйомними податками.
Моя мама вже кілька років не платить податки,
бо надто бідна.
Рано чи пізно вони пришлють своїх бандитів.
Усі ви розумієте, що я маю на увазі.
Вони думали, що так буде вічно.
Король вважав, що бути королем — його божественне право,
але знаєте, що з ним сталося?
Його заарештували.
Уряд у Парижі повалив монархію і проголосив республіку.
До біса природний порядок.
Більше ніяких королів, ніяких аристократів.
Хай живе революція!
Тримайтеся поруч. Разом. Не біжіть у ліс.
Ти можеш мене вбити, Ріхтере Бельмонте, але це не допоможе.
Перед повним місяцем прийде вампір-месія,
пожирач світла, який з'їсть сонце.
Ти страждатимеш і помреш разом з усіма, кого ти любиш.
Це повна маячня.
Я ж казав тобі, проводити тут революційні збори — дурість.
Доведеться проводити їх у місті.
Просто боюся, що ніхто не прийде.
Маріє, якщо вони бояться пліток, а не вампірів,
можливо, з ними революцію не зробиш.
Що значить «вампір-месія»?
Хто його знає. Яке дурне поняття.
Це пояснює, чому вампірів останнім часом побільшало.
Вони десь збираються.
У замку, гадаю.
Ну, якби я був вампіром, то пішов би саме туди.
Хочеш перевірити?
Жаку, повертаймо всіх у місто.
«Пожирач світла», — сказало воно.
Щось погане.
Навіщо сюди лізти? Що тут особливого?
Шинка з бобами.
Місцева шинка з бобами — це сенсація,
від неї кров смачна і з димком.
От ти бовдур.
Може, варто обговорити це з ігуменом.
Я знаю, що він не друг революції,
але з вампірами він теж, мабуть, не дружить.
І в нього є солдати-ченці. Сила, зрештою, у кількості.
Твоя правда.
Справді?
Запропонуємо тимчасовий союз.
Вони допоможуть зрозуміти, що коїться, а тоді й битися.
Що, вже? Я думав, ти будеш сперечатися зі мною до смерті.
Може, не кажи йому про чарівних пташок.
Він знає, що ти вбиваєш вампірів.
У мене є репутація.
І люди сприймають її завдяки героїзму й красі.
Але дівчата, що викликають істот з потойбіччя?
Люди почнуть складати в купи легкозаймисту деревину.
Ти так говориш, наче я не знаю, коли змовчати.
Привіт, Мізраку. Є розмова до ігумена.
Гадаю, він молиться.
Упевнений, якщо ви хочете помолитися з ним, він не буде проти.
Ми прийшли не молитися.
Сьогодні в лісі біля замку ми вбили трьох вампірів,
і один із них сказав щось про вампіра-месію.
Кажуть, у них термінова справа щодо вампірів.
Були часи, коли їх майже не було.
За останні пару років я вбивав по одному на кілька місяців.
За що Машкул буде довіку вдячний.
Але їх було троє за одну ніч.
Троє за одну ніч.
Отже, щось відбувається. Щось важливе.
Перед смертю один із них, такий чемний, попередив мене,
що сюди прямує вампір-месія.
Якийсь пожирач світла.
Пожирач світла.
Можливо, це пояснює, чому вампіри збираються в замку.
Вампіри? У замку?
Куди ще їм іти?
Маркіз — стовп нашого суспільства,
як і його сім'я протягом багатьох поколінь.
Століть.
Не віриться, що він запросив би до себе додому вампірів.
Він не стовп суспільства.
До революції він постійно стирчав при дворі
і, певно, забув, що ми є, хоча його статки —
результат болю і страждань кожного селянина в радіусі 65 км.
Ох, Маріє.
У мене серце крається, коли я чую, як ти повторюєш фрази безбожного натовпу.
-Безбожного… -Добра з цієї ненависті не буде.
Ненависть, заздрість і розділення.
Це призведе лише до кровопролиття і ще більших страждань.
Але я молюся за тебе.
І за тебе, Ріхтере Бельмонте.
Я знаю, скільки болю в твоїй душі.
Скільки смутку й втрат.
Це добре з вашого боку.
Ми вдячні за молитви.
Але вважаємо, що вампіри збираються в замку, і, можливо, ось чому.
Ми можемо піти самі, глянути, чи це просто невинні дворяни,
чиї зуби заплямовані лише витриманим вином, але нам потрібна допомога.
Гаразд. Подивлюся, що можна взнати.
У мене є шпигуни.
Не робіть необдуманих вчинків.
Маркіз не подякує нам за те, що заплямували його добре ім'я,
але, звісно,
якщо він відчинив двері вампірам,
ми підемо разом і спалимо їх усіх дотла.
Попри всі наші розбіжності, Маріє,
зло — наш спільний ворог.
Хоча зло може бути менш помітним, ніж зазвичай думають.
Дякую.
«У мене є шпигуни».
Шпигуни. Всюди шпигуни.
Вони таки всюди, Ріхтере. У всьому місті.
Тому ми й ідемо в ліс.
Але ми вчинили правильно. Що поговорили з ним.
А ти була така чемна.
Точно знаєш, коли краще змовчати.
Я витримую небагато побожних дурниць.
Може, варто потренуватися.
АНТИКВАРІАТ
Іди випий, якщо хочеш.
Ми обіцяли твоїй мамі повернутися додому.
-Тож ходімо додому. -Іншими словами, ти голодний.
Вона ж готує вечерю. Думаєш, я геть невихований?
Кожного дня, кожної миті у Версалі
були якісь захопливі, цікаві справи,
але тут навіть селяни…
Що з вами, селянами, тут таке, що робить усе, навіть вашу кров,
такою нестерпно нудною?
Людям не треба моїх слів, що їм важко живеться.
Але вони ставляться до революції з підозрою.
Їм брешуть про все ті, кому, на їхню думку, можна довіряти.
Ігумен — хороша людина, Маріє. І те, що він каже, — не брехня.
Для нього ні.
Ти сама сказала, люди йому довіряють.
Вибач, Ріхтере.
…вірили церкві віками.
Мені дуже шкода.
Світ змінюється. Навіть тут, у Машкулі.
Світ змінюється.
Наприклад, сьогодні. До нападу вампірів
люди уважно слухали.
Правда, Ріхтере?
Що?
Люди сьогодні уважно слухали.
Я не слухав.
Навіщо тоді вбивати вампірів? Якщо тобі геть нецікаво.
Це найвеселіше, що можна робити в одязі.
Він Бельмонт. Нічого не вдієш.
Така його доля.
Я не вірю в долю.
Ти ні в що не віриш. Це тому, що вони лихі, Ріхтере.
Вампіри? Лихі? Боже мій. Ти впевнена?
А зі злом треба боротися.
Я вірю в тебе і твою матір.
Я вважаю, що ви найдобріші, найсміливіші люди на світі.
Тож мені не треба розуміти те, у що ви вірите,
і мені точно не треба в це вірити самому.
Досить стояти поруч з вами.
Завжди.
Ти такий козел.
Що ви, в біса, таке?
-Ти знаєш, хто ці істоти? -Ні.
Чим би вони не були, упевнений, дохнутимуть вони чудово.
Це були нічні створіння?
Я не знаю, хто вони. Я ще не бачив нічого подібного.
Це нічні тварюки.
Демони з людських трупів, прищеплені душам із пекла.
Їх не робили століттями.
Хто ти?
Явно відьма, але звідки ти взялася?
Ким би ти не була, дякуємо.
Вони не з'являються самі. Хтось має їх робити.
-Про що ти? Хто ти? -Для цього потрібен коваль.
Чаклун, фокусник, некромант.
З великою силою.
Десь тут має бути коваль.
Можеш відповісти на мої питання?
Мене звати Аннет.
А я Едуар.
Ми з острова Сан-Домінго в Карибському морі.
По той бік океану?
Шукаємо людину на ім'я Бельмонт.
Це оцей невдячний йолоп.
Гадаю, ви нічого не знаєте про вампіра-месію?
Знаємо.
Тому ми тут.
НАНТ, ЗАХІДНА ФРАНЦІЯ
Добре, що зустрів, Вобланку, але я й сам знайду дорогу.
Усе ж…
можеш передати своєму месії,
що я тут.
НА ОСНОВІ СЕРІЇ ВІДЕОІГОР KONAMI
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова