Ki előtt a gonosz is reszket.
Hűséget fogadok.
A Fényfalónak, aki a Messiás.
Őt szolgálom, örökké.
CASTLEVANIA – DÉMONKASTÉLY: NOKTÜRN
Vámpírok és árnylények jöttek mindenfelől, Annette.
Muszáj volt elmenekülnünk.
Te nem tehetsz semmiről.
Édouard sosem hagyott volna cserben.
És most halott.
Vállalta a kockázatot, amikor idejött.
Ő volt a családom.
Anyám halála után senkim sem maradt.
Miután megölték.
Hajnal, alkonyat
Ott, az éjben
Édesanyád iwája
Megszabadult
Bocsánat! Sajnálja!
Látja? Majdnem tele a zsákja.
Jól dolgozik. Remekül!
A nád szépen meg lesz tisztítva.
Áthatja lényedet
És védelmez
Téged
És még mennyi veszély leselkedik rád, gyermekem.
Kígyók, boszorkányok, titkok.
Neked miféle titkaid vannak, Esther?
Az én ültetvényemen senki sem varázsolhat.
Nincs bűbáj, sem tánc, sem ének.
Hajnal, alkonyat
Éjszaka
Édesanyád
Iwája
Megszabadult
Tudom, milyen érzés látni az édesanyád halálát.
Én elfutottam…
de te nem tehetted.
Szívemben őrzöm anyám énekét.
Ezek az énekek ősi fohászok.
Afrikai istenekkel kötnek össze túl az ültetvényen,
az óceánon és a halandó testen.
Nem tudtak ketrecbe zárni.
Akárhányszor is próbálkoztak vele.
Folyton a szökést tervezgettem.
De a hajcsárok résen voltak.
TÍZ ÉVVEL KÉSŐBB
Tizenhat évesen meg akartak billogozni,
de nem hagytam magam.
Apám őseitől kaptam örökül Ogunnak, a háború és a vas istenének hatalmát.
Nem értettem, mi történik,
de a vezérlő szellemem meghallotta hívásomat a szükség idején.
Jobb, ha elfutsz, kislány.
Fuss, ahogy a lábad bírja!
Édouard úgy tartotta, hogy az ének a lélek nyelve.
Ezért vonz mindenkit a koldustól az államférfiig.
Azt mondta, ha a színpadról végigjártatta tekintetét a közönségen,
látta az emberek lelkének színét.
Az enyém rózsaszín volt.
Bár ebben tévedett.
Zöld. Az a kedvenc színem.
Állj!
Ki a fene maga, és kinek képzeli magát?
A rabszolgám ide menekült.
A kutyáim érzik a szagát.
Ötszázan vagyunk ebben a teremben,
és nem érzünk mást, csak a kutyái szagát.
Vissza akarom kapni a tulajdonomat.
De nem sietek.
Csak most ne!
A selyemruhámon taposol.
Csurom víz a ruhád.
Válassz egy kedvedre valót!
Pompás! Azt a Koldusoperában viselem.
Vámpír, igaz?
A gazdád.
Elment?
Kétlem.
Gyors vagyok. Elfutok előle.
Egy szigeten vagyunk, kincsem.
Tudsz úszni?
Édouard vagyok.
Annette.
A magunkfajta nem sok helyen rejtőzhet el.
Most azt gondolod:
„Dehát ő szabadnak született. Könnyen beszél.
Az számít, ami a szívünkben lakozik, Annette.
Miért énekelsz ezeknek az embereknek?
Én örömet szerzek nekik,
ők pedig elengedik magukat, és könnyebben megered a nyelvük.
Így elejtenek pár hasznos információt.
Jól jön, ha szökevényeket rejtegetsz.
Édouard elvitt a hegyekbe a maroonokhoz,
szökött rabszolgákhoz, akik szervezték az ellenállást, aminek én is tagja lettem.
A papnőt Cecile-nek hívták.
Megtanított varázsolni.
Arra, hogyan kapcsolódjak a szellemvilághoz,
hogyan legyek úrrá a félelmemen, hogy tisztán halljam Ogun szavát.
Hunyd be a szemed!
Lélegezz be! Lélegezz ki!
Bajtársak a harcban.
Testvérek a szeretetben.
Forradalom söpör végig Franciaországon.
Megalázkodik a főúr, az úrnő és herceg, és ki tudja, tán még a király is.
”Szabadság, egyenlőség, testvériség”, ez a jelszavuk.
De az ő forradalmuk nem tépi el a mi láncainkat.
A rabszolgákat most is megverik, megkínozzák és elnyomják.
Dobjuk el a fehérek istenét, és halljuk meg a szabadság hangját!
Itt az ideje, hogy Saint-Domingue
lángoljon!
Hősies küzdelem lehetett.
A szabadság édesebb volt, mint a betakarított cukor.
Felkutattam Vaublanc-t.
Szerinted mit számít, ha fellázadtok?
Mindig lesznek urak és szolgák.
A rabszolgaság a természet rendje.
Nem végezhettek mindannyiunkkal.
De veled végezhetek.
Most is az a riadt kislány vagy,
aki a dalocskáit énekelte fürdetéskor.
Vaublanc denevérré változott. Milyen varázslatra képesek még?
Cecile, mi a baj?
Itt vagyok, Cecile.
Szenvedés, halál, és több százezer halott.
Ez a nő százszor rosszabb, mint Vaublanc.
Vámpírmessiás. Így nevezi magát.
Itt, Saint-Domingue-ban?
Még nem.
Az óceán túlpartján.
Európát hódítja meg először,
ha meg nem állítjuk.
- Franciaországba kell mennem. - Akkor veled megyek.
Ő várni fog, amíg visszatérek.
Bajtársak a harcban, Annette.
Testvérek a szeretetben.
Olyan bátor volt, olyan elszántan küzdött a szabadságunkért.
Megbosszuljuk.
Esküszöm.
Ki a fasz vagy, és mit akarsz?
Miért teremt az apátod árlényeket a Vámpírmessiás számára?
Bajosan egyeztethető össze a hiteddel.
Mit tudsz te a hitről?
A hit alapkő. A hit rend.
„Ha tűzben jársz, nem perzselődsz meg, a láng nem éget meg.”
Ézsaiás, 43:2.
A hit társ a nyomorúság idején.
Ha mindenki elhagyott.
Téged is magadra hagytak, Mizrak?
Tudod a nevem. Áruld el a tiédet!
A forradalom mindenkit színvallásra késztet.
A papokat, akik nem fogadnak hűséget az államnak, a guillotine várja.
Inkább fogadnál hűséget Báthory Erzsébetnek?
Van róla fogalmad, hogy ki ő?
Hogy mire képes?
Ha már nem vagytok a hasznára, ellenetek fordul, és végez veletek.
Szép lassan. Egytől egyig.
El is higgyem, hogy téged érdekel, vámpír?
Próbáljuk meg újra!
Egy kellemesebb helyen.
A nevem Olrox. Ha már kérdezted.
Minden készen áll Machecoulban?
A hívek özönlenek a kastélyba.
A márki alig várja, hogy találkozzatok,
én pedig holnap találkozom a Kovácsmesterrel.
Múlt éjjel láttam álmomban…
az eljövendő világot, amit teremtünk.
Az orosz cárnő, a német-római császár,
az ottomán szultán, a pápa…
mind előttem hajbókolt,
és a talpamat nyalta.
Mily csodás álom volt!
Mind előtted hajbókol majd, grófnő.
Mindegyik.
Mind értesültünk a Saint-Domingue-i rabszolgafelkelésről.
Ma itt van köztünk valaki, aki ott harcolt.
Egy dicső forradalmi vezér.
Bemutatom Annette-et.
Odáig lesznek érted.
Tisztelet az ősöknek!
Nem vagyok dicső vezér.
Csak egy lány vagyok, aki rabszolga volt,
míg már nem tűrhettük tovább a szolgaságot.
Ez a forradalom…
olyasmire hivatkozik, amit úgy hív: józan ész.
De csak Isten válthat meg meg titeket.
A szikra voltunk csupán. A hegyek közt bujkáló maroknyi ember.
De a cukornád- és dohányföldeket kiszárította a nap,
de a szikra lángra kapott, a láng pedig felszította a pokol tüzét,
mire a hatalmuk és kegyetlenségük egy csapásra semmivé foszlott.
Szabadság, egyenlőség, testvériség!
Templomokat gyújtanak fel.
Máriát és a szenteket ábrázoló szobrokat döntenek le,
és ők úgy hívják: józan ész.
Én úgy hívom: a sátán műve.
Nyugalom, maradjatok a helyeteken! Biztonságban vagyunk.
Isten megóv bennünket.
Szóródjunk szét! Törjünk utat!
Rajta!
Ez meg mi a fészkes fene volt?
Édouard volt az.
Megismertem a szeméről.
Micsoda? Ezt meg hogy érted?
Hiszen halott.
Az apátsághoz tartanak.
Árlénnyé vált.
Ez a drága, csodálatos lélek egy szörnyűséges pokolfajzattá változott.
A KONAMI VIDEÓJÁTÉKA ALAPJÁN
A feliratot fordította: Tóth Márton