SERIÁL OD SPOLEČNOSTI NETFLIX
Té, před kterou se třese veškeré zlo.
Se plně oddávám.
Požíračce světla,… mesiášce…
Slibuji, že budu sloužit. – Navždycky.
Ti upíři a noční nestvůry útočili ze všech stran, Anet. – Mohli jsme jenom ustoupit.
Není to tvá chyba.
Eduard by mě neopustil.
– A teď je mrtvý.
Věděl o rizicích, když se rozhodl přijet.
Byl má jediná rodina.
Po smrti mé matky jsem měla jen jeho.
Potom, co ji zabili.
Slunko, skráně, zahřeje. Tvá máma Iva, volná je.
Počkejte. Ona nechtěla.
Vidíte? – Má skoro plný vak. – Pracuje dobře. – Velmi dobře. – Úroda bude dobrá a
očištěná.
Vím, dítě moje, že tě ochráním.
Je spousta věcí, které ti můžou ublížit, dítě.
Hadi, čarodějky, tajemství. – Máš nějaká tajemství, Ester?
Ah…
Na mé plantáži nebude nikdo za žádných okolností čarovat. – Žádná kouzla, žádné
tance,… žádné písně.
Slunko, skráně, zahřeje. Tvá máma Iva, volná je.
Vím, jaké to je vidět svou matku zemřít.
Uprchl jsem,… ale to jsi ty asi udělat nemohla.
Chovám v srdci matčiny ukolébavky.
Ty písně byly volání předků… a spojovaly mě s africkými božstvy daleko od
plantáže,… bez ohledu na vzdálenost a lidskou smrtelnost.
Nemohla jsem být v kleci,… byť se mě mnohokrát pokusili zavřít. –
Vždycky jsem plánovala útěk.
Ale otrokář si na mě dával velký pozor
O 10 LET POZDĚJI
Bylo mi šestnáct, když mě chtěli ocejchovat. – Ale já se nehodlala nechat
ocejchovat.
Z otcovy strany jsem podědila sílu boha války a taky železa Oguna. – Nevěděla
jsem, jak jsem to udělala, ale duchovní průvodce mě vyslyšel, když jsem
ho potřebovala.
Raději uteč, holčičko.
– Utíkej, utíkej, jak nejrychleji dokážeš.
Eduard věřil, že zpěv je prostředek, kterým promlouvá duše.
Proto je k hudbě přitahován každý: – chuďas i státník. – Říkával, že… když byl
na pódiu a díval se do publika,… viděl u každého člověka barvu jeho duše.
Ta moje byla růžová.
Ale mýlil se.
Zelená… je má oblíbená barva.
Stop! – Stop. – Stop! –
Kdo u všech čertů jste a co tu pohledáváte?
Vešla sem moje otrokyně. – Mí psi ji tady vycítili.
V tomhle divadle je přes 500 lidí a jediné, co všichni cítíme, jsou vaši psi.
Chci zpátky svůj majetek.
Ale můžu počkat.
Ne, ne, ne. Teď ne. Ne, ne.
Šlapeš po mém francouzském hedvábí.
Musíš si sundat to mokré oblečení. – Najdi si tu něco.
Oh. – Výborně. – To je z Žebrácké opery.
Je to upír, že ano?
Tvůj pán.
Už odešel?
To pochybuju.
Jsem rychlá. – Můžu utéct.
Tohle je ostrov, dítě. – Umíš plavat?
Mm.
Já jsem Eduard.
Anet.
Není tu moc míst, kam by se lidé, co vypadají jako my, mohli schovat.
Asi si říkáš: – „Ale on se narodil svobodný. On není jako já.“ – Záleží jen
na tom, co máme v srdci, Anet.
Tak proč pro tyhle lidi zpíváš?
Já je trochu pobavím, oni přestanou být ostražití a nedají si pozor na pusu. – Tak
se dozvím užitečné informace. – Pomáhá to, když musím schovat uprchlíky.
Eduard mě odvezl do hor za Marúny. – Uprchlí otroci, kteří připravovali
povstání, ke kterému jsem se přidala.
Papa Legba… ouvè baryè a!
Papa Legba… ouvè baryè a! –
Sesil byla velekněžka. – Naučila mě kouzla.
Jak otevřít duchovní rozcestí pro obřady,…
… Jak utišit můj strach, abych Oguna jasně slyšela.
Zavři své oči.
Nádech. Výdech. Nádech. Výdech.
Papa Legba ouvè baryè a!
Bojovníci ve zbrani.
Rodina v srdcích.
Revoluce se šíří Francií,… svrhává lordy a šlechtičny, vévody a kdo ví,… možná taky
krále. – Hlásají… svobodu,… rovnost, bratrství,… ale jejich revoluce nezpřetrhá
naše pevné řetězy otroctví. – Otroci budou dál biti,… mučeni a utlačováni. – Musíme
odmítnout boha těch bělochů a naslouchat hlasu emancipace! – Je čas, aby San
Domang… shořel!
To musela být velkolepá bitva.
Svoboda byla sladší než cukr, který jsme sklízeli.
Chtěla jsem Voblanka dostat.
Co myslíš, že tohle vaše povstání změní? – Vždy tu budou páni a jejich sluhové. –
Otrokářství je přirozený řád.
Nemůžete nás zabít všechny.
Vás zabít můžu.
Pořád jsi ta malá vyděšená holka,… která si při koupání zpívá písničky.
Voblank se změnil v netopýra. – Jaká další kouzla umějí?
Sesil,… co se děje?
Utrpení, smrt, stovky tisíc mrtvých. Ona je mnohem horší než Voblank.
Jsem tady, Sesil. Jsem tady.
Přezdívá se upíří mesiáškou.
Tady v San Domang?
Ne. Ještě ne. – Ale až za oceánem. – Napřed dobude celou Evropu,… pokud ji tam
nedokážeme zastavit.
Musím do Francie.
Pak pojedu s tebou.
Bude čekat, než se vrátím. – Bojovníci ve zbrani, Anet. – Rodina… v srdcích.
Byl tak statečný,… tak oddaný naší svobodě.
Pomstíme ho. – Slibuju.
Kdo sakra seš a co kurva chceš?
Proč tvůj opat vyrábí pro upíří mesiášku noční nestvůry?
Neshoduje se to s vaší vírou.
Co ty víš o víře? – – Víra je totiž podstata. – Víra je řád. – „Půjdeš-li
ohněm, nespálíš se, plamen tě nepopálí,“ Izajáš čtyřicet tři, dva.
– Víra je společníkem v nejtěžších časech,… když tě úplně všichni opustí.
Oh, tebe úplně všichni opustili, Mizraku?
Znáš mé jméno. – Pověz mi to svoje. –
Revoluce každého nutí vybrat si stranu. – Kněží, kteří nepřísahají věrnost státu,
jsou popravováni gilotinou.
Tak raději budete věrní Ersebet Bátory? – Máte vůbec představu, kdo ona je? – A čeho
je schopná?
Až vás nebude potřebovat, obrátí se proti vám všem a pomalu… vás vyvraždí.
To ti mám věřit, že ti na nás záleží,… upíre?
Zopakujme si to… na nějakém hezčím místě.
Mimochodem, jmenuju se… Olrox.
Je v Maškulu všechno… připravené?
Stoupenci zaplňují zámek. – Markíz se těší na vaše setkání. – A já se zítra
setkám s černokněžníkem.
Mm. – V noci se mi zdálo… o světě, který vytváříme. – Ruská carevna,… císař Svaté
říše římské,… osmanský sultán, papež,… ti všichni přede mnou klečeli… a líbali mi mé
nohy. – Oh, jak krásný to byl sen!
Všichni budou klečet, hraběnko. – Všichni do jednoho.
Všichni jsme slyšeli o povstání otroků v San Domang. – A dnes… tu máme někoho, kdo
se toho zúčastnil. – Velkou revoluční vůdkyni. – Představuji vám…
Anet.
Budou z tebe nadšení.
Egun mojuba. – Předkové, vzdávám vám úctu.
Nejsem revoluční vůdkyně. – Jsem dívka, která bývala otrokyní,… dokud se otroctví
už nedalo snášet.
Tahle revoluce… mluví o něčem, co nazývá rozumem,… ale vaše duše dokáže spasit jen
Bůh.
Zažehli jsme jiskru. – Nejdřív nás bylo jen pár a skrývali jsme se v horách, ale
třtinové a tabákové plantáže na slunci vyschly… a ta jiskra přešla v oheň, a pak
v ohnivé peklo a celá jejich moc a krutost se před námi zhroutila.
Svobodu, rovnost, bratrství!
Zapalují katolické kostely, ničí sochy Panny Marie a svatých a nazývají to
rozumem. – Já to nazývám ďáblovým dílem.
Nebojte se. – Jsme v bezpečí. – Bůh… nás ochrání.
Rozdělit. – Vykliďte ulice.
Běž!
Co to do prdele bylo?
To byl Eduard.
Poznala jsem jeho oči.
Cože? – Jak to myslíš?
Je mrtvý.
Míří do opatství.
Je z něj noční nestvůra. – Můj milý krásný Eduard se stal zrůdou vyčarovanou
z pekla.