CASTLEVANIA – DÉMONKASTÉLY: NOKTÜRN
Utálom ezt a szagot.
Mi ez?
Fűzfakéreg. Enyhíti a fájdalomra.
Annyiszor éreztem, hogy nem jut eszembe róla más, csak a f…
- Maradj veszteg! - Mindig ilyen durva vagy?
Nem vagyok ápoló.
Mélyebb, mint hittem.
Ezt mindössze párszor próbáltam.
- Jaj! - És csak egyszer sikerült.
Kizárólag sebnél.
Próbáltam csontokat is összeforrasztani, de…
Ez… Csodálatos vagy!
A felesége ragaszkodik hozzá, hogy megtartsa fejét.
A gondolat is elborzaszt, hogy mit akar vele csinálni.
Nem bírom ezt a bömbölést, Nikoláj. Tolmácsold őszinte részvétemet!
Mondd meg neki, hogy kár az ilyen hű szolgáért, mint ő volt.
És hogy igen finom ízlése volt az ágytakarók terén.
Felkutatom a Belmont fiút, és megkaphatja az ő fejét.
Jól mutat majd egy tálcán a márki feje mellett.
Anya!
Te sírsz?
Nem. Csak…
Mindig is tetszett ez a kilátás.
Miért?
Mikor 17 éve megérkeztem Machecoulba, semmim sem volt.
A falubeliek gyanúsan méregettek, idegen voltam.
De sosem feledem, milyen kedvesen fogadtak az apátságban.
A falak biztonságot árasztottak. Szentséget.
Richter!
Mit csinálsz?
- Ugye nem az apátságba mész? - Nem kérlek, hogy tarts velem.
Ne menj! Kérlek!
Megígértem Édouard-nak, hogy visszamegyek érte.
Annette!
- Nincs most itt az ideje! Feldúlt vagy. - Tévedsz.
- Őrjöngeni tudnék. - Én is, de várnunk kell.
- Mire? - Amíg rendezzük sorainkat.
Amíg lesz egy új terv, amíg felkel a nap és visszatér Richter.
Nincs időm megvárni Richtert.
Édouard nem várhat. Láncra verték.
Hogy lehetne nyugtom, amíg fogságban van,
ha neki köszönhetem a szabadságomat?
Olrox és Dorottya félelmetes hatalmú vámpírok.
Nem tudom, mit terveznek Machecoulban, de öngyilkosság most odamenned.
Richter ide tart, és ha megérkezett,
utánajárunk Dorottyának és az árnylényeknek.
Tudnunk kell, mire készülnek,
hogy legyőzzük őket, és megmentsük Édouard-t.
Együtt.
Maria, állj el az útból!
Csak ha megígéred, hogy nem mész vissza az apátságba.
Jó.
A kastélyba sem?
A kastélyba sem.
- Nem megyek be. - Annette!
Igazad van.
Tudnunk kell, mire készül az ellenség, hogy legyőzzük őket.
Ha ki akarod kémlelni őket, jól rejtőzz el!
- Ha Richter itt lenne… - Nélküle egy tapodtat sem tesztek?
Richter elhúzta a csíkot.
Légy vele elnéző!
Olrox volt az a vámpír, aki megölte az anyját.
A sárkány, aki gyerekkora óta kísért a rémálmaiban.
Kinek nincsenek rémálmai?
Amikor elszökik egy rabszolga, ezt a billogot sütik a vállára.
Másodjára megnyomorítják.
Harmadjára megölik.
Kislányként arra tanítottak, hogy féljek azoktól,
akiken ezt a jelet látom.
Bajkeverők.
A szökésem óta másképp látom őket.
Akik ezt a jelet viselik, pontosan tisztában vannak vele,
mi a szabadság ára.
Magukon hordják mindennap.
Így én is azt teszem.
Ha hagynám, hogy a múlt rettegésben tartson,
sosem szabadulnék tőle.
Látom, gyermekeket rémisztgetsz.
Jobban kedvelem a kék vért.
A Belmont fiúról beszélek.
Hogy róla.
Egy régi ellenségem fia.
Egy régi ellenséged hamarosan halott fia.
Megszabadulunk tőle.
Talán az Újvilágban mások a szokások, de errefelé nem bántjuk a nemességet.
- Még zúgolódni kezd a város. - Elnézést kérek.
Nem tudtam, hogy ennyire szíveden viseled a halandók boldogságát.
Igyekszem…
amikor éppen nem a falubeliek rémálmaiban kísértek.
Ingatag szövetségben állunk e város lakóival.
Egyelőre.
Engem is undorít.
Egyezkednünk velük, parasztokon tengődünk,
hogy némi befolyást szerezzünk a nemesség körében,
és el kell viselni azt az apátot az árnylényeiért cserébe.
Hamarosan felkel a nap.
Nem kéne visszatérned a kastélyba?
Te hol szálltál meg?
Egy fogadóban a város túlvégén.
Kellemes. Csendes.
Nem háborgatnak?
Jó itt a városban.
Szeretek mindenről értesülni.
Nem sok időnk maradt.
Mindjárt megvirrad.
Fel sem kell néznem az égre.
Ahogy felkel a nap, valahogy a levegő is más lesz.
Mindannyian érezzük. Ez a rettegés.
Pár óráig nyugtunk van tőle.
Képzeld el a teljes szabadságot, ahol többé nem bánt a fény!
Nem szokásom lehetetlen dolgokon álmodozni.
De ez lehetséges, Olrox.
A vámpírok Európa-szerte sorra fogadnak hűséget Báthory Erzsébetnek.
Nem csatlakozol?
Sosem tudtam ennyire lelkesedni.
Semmiért.
Talán előbb látnom kéne.
Félelmetes vámpír hírében áll.
Félelmetes. Csodálatos. Egy oroszlán.
Előtte a gonosz is reszket.
A rettegéstől.
Hány birodalmat láttunk felemelkedni és eltűnni?
A halandók gyöngék. Kenyérért ölik egymást,
úgy váltogatják az isteneiket, mint az alsóneműt.
Én Szahmet papnője voltam.
A háború és a bosszú egyiptomi istennőjét szolgáltam.
Emlékszem a halandó testek szagára az ünnepeken.
A tömjénre, az ünneplők révületére, ahogy megcsapott az örökkévalóság szele.
Mára…
Mára azok a templomok az enyészeté lettek.
Pontosan.
Nézz csak körbe!
Az emberi lét kérészéletű.
A hűségük is legalább ennyire mulandó.
Mi kitartunk.
Akkor is az árnyékban sínylődünk,
mire az apátság romba dől a várossal együtt?
A hűség morzsái után kutatva a halandók között,
hátha ott sikerül rátalálunk?
Teremtsünk egy új világot, Olrox!
Az a helyzet, hogy ezt már számtalanszor hallottam.
Tegyünk érte, hogy ez örökké tartson!
Fuss!
Mikor legutóbb láttalak, az a mulatt fiú is veled volt.
Te pedig repülő patkány voltál.
Pár órával a születésed után bemutattak nekem.
Apró, visítozó féreg voltál.
Ronda, mint egy frissen kikelt csibe.
A nyakadat két ujjal is elroppanthattam volna.
Milyen kár, hogy elmulasztottam!
Éveken át figyeltelek.
Nem felejtem el, hogyan reszkettél a keresztények istene előtt.
Ez a bűz az égő hús szaga.
Bizonyára ismerős.
Ismerem anyád halálhörgésének a hangját.
A dalokat, amit a többi lánnyal énekeltetek,
amikor azt hittétek, már mindenki alszik.
Ismerem a rémálmaidat, mint a tenyeremet.
Nem engem zártak ketrecbe.
Tudom, hogy még ma is arra ébredsz,
hogy az égett cukor szaga kaparja a torkodat,
és azt is elfelejted, hogy valaha elmentél.
Méghozzá azért, mert legbelül valójában nem vagy szabad.
Te viselsz bélyeget a homlokodon.
Ez az úrnőm iránti hűségem szimbóluma.
Báthory Erzsébet.
Ne merd a szádra venni a nevét!
Meddig is voltál rabszolga?
Tizenöt évig? Vagy tovább?
Egy láncra vert nő láncra vert gyermeke vagy.
Bárhová is fordítod a fejed, előre, hátra, csak rabszolgákat látsz mindenütt.
Te és a néped az én tulajdonom vagytok.
Mi köze ennek Báthory Erzsébethez?
Ő majd visszahozza a természet rendjét.
Halhatatlanok, királyok, emberek,
parasztok, rabszolgák.
Te.
Hogy lenne rá képes?
Hiszen csak egy vámpír.
Erzsébet egy istennő.
Ivott Szahmet véréből.
- Az egyiptomi istennőéből? - Igen.
Szahmet Ré lánya. Az oroszlánok királynője.
Lehelete olyan, akár a sivatagi szél.
Megmondatott, hogy lesznek jelek. Zűrzavar, rabszolgafelkelések, háború.
Hogy ezek az új idők hírnökei.
Erzsébet eljön Szahmet minden erejével felruházva,
hogy visszaállítsa a világ rendjét.
Ez mit jelent?
Azt, hogy engem megölhetsz,
de Erzsébetet senki sem győzheti le.
Elhozza az örök éjszakát,
elpusztítva mindent és mindenkit,
aki kedves számodra.
Kel fel a nap.
Felfalja a sötétséget.
Mint mindig.
Ez a természet rendje.
SE ISTEN, SE ÚR
Ez nem igazság!
Jaj, drágám, mindenki Liberté akar lenni.
Lehetne Egalité. Vagy Fraternité.
Fraternité nem lehet. Az a férfiak testvérisége.
Akkor Nővériség.
Illik hozzád.
Csatlakozol?
Az ünnepségre gondolsz, vagy a forradalomra?
Mindkettőre.
Nincs szükségetek rám.
Kell valaki, aki harcol értünk.
És te úgy nézel ki, mint akit nem riaszt el a harc.
Talán belefáradtam a harcba.
Emmanuel!
Tera, kérlek!
Csak beszélgetni jöttem.
Kérlek!
Nincs mit mondanunk neked.
Te megsérültél?
Nem hagy nyugodni az egész.
Amit láttam, amit megtudtam rólad.
Egyszer azt mondtad, hogy az Úr elhívott téged.
Hogy megküzdj a gonosszal.
Korábban én is azt hittem.
És most?
Most megingott a fundamentum, amelyre az életemet építettem.
Talán itt volt az ideje.
Hogyne, ez igazán romantikusan hangzik.
Mint minden, amit ti, forradalmárok kántáltok.
De ha földig romboltátok ezt az országot, ki marad utána, aki újjáépíti?
Szabadságról beszéltek.
- De kinek a szabadságáról? - Mindenkiéről.
Van egy asszony a gyülekezetben, 82 éves.
Minden áldott nap elbotorkált áldozni,
most pedig az unokája megtiltotta neki.
A józan ész nevében.
Ha ez az asszony felriad éjszaka, a józan ész és a szabadság nevét kiáltja,
hogy szabadítsa meg a rettegéstől?
És ez csak egyetlen asszony.
Több mint 200 papot mészároltak le Verdunben.
Nem telik bele sok idő, és az összes papot száműzik vagy lefejezik.
A templomharangokat beolvasztják, hogy ágyúgolyót öntsenek belőlük.
A barbárok már a kapukon dörömbölnek.
Egyikünket sem tartják majd elég tisztességesnek vagy hűségesnek.
A vérünkben fognak fürödni.
- Ha az árnylényei meg nem teszik előbb. - Felállítok egy hadsereget.
Rossz oldalon harcolnak. A vámpírok mellett.
Olyan szövetséget kötök, és olyan áldozatot hozok, ami szükséges.
A férfi, akit valaha ismertem, undorodna a mostani önmagától.
Bennem is van gyarlóság, Tera.
Van különbség némi gyarlóság és az árnylények dédelgetése között.
Hányszor fordult elő, hogy a történelem menetét
egyetlen ember döntései határozták meg?
Konstantin. Nagy Károly. Én.
Ki tudja, miféle borzalmakat hozhat még a forradalom?
Ha az Istened olyan hatalmas, mint mondod, nincs szorul rá, hogy harcolj érte.
Nem az egyházad iránti aggodalom vezérel, hanem a saját hiúságod!
Gyakran jut eszembe Júdás.
Áruló volt. Köpönyegforgató.
De mi történt volna, ha ő nem teszi meg azt, amit?
Vajon a megváltáshoz egyetlen ember árulása kellett?
Bolond voltam, hogy bíztam benned. Bár ne találkoztunk volna!
Ha nem találkozunk, most nem lenne itt nekünk Maria.
Azt mondtad, apám halott.
Hogy megvédjelek.
Ígérem, Tera…
hogy vigyázni fogok rá.
Mennyibe kerül a…
Olybá tűnik, többe, mint amennyid van.
Vámpírvadászattal is fizethetek.
Ha mosogatással fizetsz, megegyeztünk.
Az a férfi ott hátul azt mondta, a vendége vagy.
Kösz a vacsorát!
Tudod, mit mondanak az ingyen vacsoráról.
Mondanak róla valamit?
Azt mondják: „Menj vissza, ahonnan jöttél, és ne számíts több alamizsnára!”
Vagy csak én mondom.
Nézd! Nem kértem tőled szívességet.
Hol az a kibaszott vénember?
Bassza meg, még egy!
Megesküdtél, hogy ha még egyszer idetolom a képemet a faluba, megölsz.
Hát itt vagyok. Lássuk, mit tudsz!
Senki sem mondhatja, hogy nem állom a szavam.
Még jó, hogy befejeztem.
Ha netán asztalosmunkával fizetnél az ételért…
Add vissza!
Jobban kellene rá vigyáznod.
Már el is felejtettem, milyen nehéz.
Túl nehéz.
Hé! Ki vagy te?
- Azt hittem, vág az eszed. - Tessék?
Julia mindig azt mondta.
Ki vagy te?
Juste vagyok.
Miféle Juste?
Juste Belmont.
A nagyapád.
A KONAMI VIDEÓJÁTÉKA ALAPJÁN
A feliratot fordította: Tóth Márton