Velkommen til Frankrig, Deres Højhed.
Deres lange og kedelige rejse er næsten forbi.
Min søster, månen, lyser stærkt i aften.
Hun er meget spændt.
Snart tvinger vi vores far, Amun-Ra, solen,
på knæ for at kravle i mudderet for nåde.
Men der udvises sgu ingen nåde.
Jeg skærer hans hoved af, suger hans hjerne ud og spytter det ud i støvet.
De har altid tilbedt ham.
Min far. Den skide sol.
Siden de kravlede ud af hulerne, har dødelige dyrket ham,
fordi de er bange for mørket.
Snart er der kun mørke.
Så vil de kun kende til rædsler.
Indtil videre, grevinde, er nætterne korte så langt nordpå.
Vi kan stadig rejse.
Ja.
Men jeg er så tørstig, Drolta.
Datter af en revolutionær deputeret.
Et medlem af Jacobin Club. Advokat. Kunne lide lyden af sin egen stemme.
Han tryglede vist for sit eget liv. Ikke hendes.
Åh ja.
Pragtfuldt.
Jeg er træt af tomme rædsler.
Det her er mere udsøgt.
Fortvivlelse.
Vent. Jeg har brug for svar, bedstefar.
Kald mig alt andet end bedstefar.
Hvor har du været hele mit liv? Jeg troede, du var død.
Jeg slår Tera ihjel.
Jeg kom til landet, da jeg var 10. Jeg kendte igen.
Var det ikke for tante Tera,
der nærmere er en slags grandkusine langt ude…
Vi havde en aftale.
Hvorfor vil du slå hende ihjel?
Hun lovede ikke at sige, hvor du kunne finde mig.
Hvad taler du om?
Har hun ikke sagt det?
Nej! Hvad? Nej!
For at svare på, hvor jeg har været hele dit liv?
Jeg har været her hele tiden. Siden du kom til Frankrig.
Jeg har holdt øje med dig.
Har du hemmeligt våget over mig?
Du får det til at lyde så skummelt.
Vidste Tera det?
Hun ville holde tæt.
-Jeg har givet hende penge. -Var det aftalen?
Nej, selvfølgelig ikke.
Eller på en måde.
Når jeg har lidt penge fra at dræbe de dumme provinsvampyrer,
giver jeg hende lidt for at hjælpe.
Men hun måtte ikke fortælle dig om mig.
Det var bedst sådan.
Måtte jeg ikke vide, at jeg havde en bedstefar
et par kilometer væk?
Nej. Du ville forvente noget af mig.
Råd, opmuntring, fødselsdagsgaver.
Hvem gider det?
Min mor sagde, du var død.
Hun nævnte dig aldrig. Kun for at fortælle om din død.
Hun tog til den nye verden,
fordi ingen andre kunne gennemføre Belmont-missionen,
og der var vampyrer, hun skulle bekæmpe.
Som Olrox.
Hvor skal du nu hen?
Du er en Belmont.
Du skal ikke gemme dig i en hytte.
Og du skal ikke dræbe vampyrer for penge.
Jeg var engang en helt.
Jeg mistede overblik over, hvor mange vampyrer jeg dræbte som "helt."
Pisken var selvfølgelig min dengang.
Og jeg havde andre kræfter.
For 300 år siden var en af vores forfædre en stor troldkvinde.
Sypha, ja. Det ved jeg.
Jeg kender min slægtshistorie.
Min mor lærte mig den.
Dig nævnte hun ikke.
Jeg begynder at forstå hvorfor.
Du lyder så meget som hende.
Jeg var den dygtigste magiker nogensinde i Belmont-slægten.
Pisken var overflødig.
Jeg kunne stege en hel rede af dem med et flammeslag.
Hvornår blev du så til en skummel gammel mand?
Gå udenfor. Jeg tager din kaffe med.
Jeg har vist en kop til.
Var du en dygtig magiker?
Med vægt på "var".
Jeg havde en kone.
Din bedstemor, Lydie.
Og utroligt nok en ven.
Han hed Maxim.
En vampyr dræbte dem begge.
Lord Ruthven.
Det er et navn, jeg ikke har sagt i årevis.
Jeg holdt hende i mine arme og bad hende om at komme tilbage til mig.
"Kom tilbage."
Jeg holdt hende.
Så slap.
Så kold.
På den anden side af gangen lå min ven, Maxim. Slagtet.
Og i et stykke tid ikke helt død.
Kun på grund af mig.
Magien forlod mig.
Jeg havde intet.
Intet tilbage.
Du har også mistet din datter. Eller har du glemt det?
Hun tog til Amerika for at bekæmpe det onde alene.
Det onde vinder altid, Richter.
Hvad ondskab så end er.
Og den er overalt.
Den vil altid være stærkere end os.
Man kan dræbe djævlene.
En Lord Ruthven, en Dracula, måske endda en Olrox.
Men der vil altid være flere og værre.
Og de vil myrde dem, du elsker.
Ingen omkring dig er i sikkerhed.
Det onde vinder altid.
Hvorfor er du her så, hvis du ikke ville lede efter mig?
Hvad laver du her?
Du dræbte Vaublanc.
Det glædede os alle.
Jeg mistede Edouard.
Men ikke hans sjæl.
Lad det give dig mod.
Belmont-drengen var ubrugelig.
Han stak af.
Stak. Af.
Alle starter med at stikke af, Annette.
Hvad?
Det er noget helt andet. Hvordan kan du sammenligne det?
Jeg kom for at få vejledning. Jeg troede, jeg havde set verdens værste ondskab.
Men her har den slået rødder i århundreder.
Og vampyrernes Messias er endnu ældre.
Din kraft er også gammel, Annette.
Hvis det er mine forfædre, Cecile, er det bare en mumlen. Støj.
De kan ikke hamle op med en gammel egyptisk djævlegud.
De er kun en mumlen, fordi du ikke lytter.
Du blev formet, Annette.
Alt ved dig. At du blev født som slave.
Selvfølgelig blev du det.
Det er kilden til din vrede,
men ikke til din kræft.
De små djævle som Comte de Vaublanc vil gerne fortælle dig,
at slaveri er en naturlig del af verden.
Det er, hvad folk gør.
Måske er du enig, når du ser dig omkring.
Ondskab, vold og undertrykkelse overalt.
Selv franskmændene med deres høje idealer.
Hvad ved de om vores lidelser?
De er ligeglade.
De vil bygge deres nye verden,
men for os vil det ikke være frihed, lighed eller broderskab.
Hvis de overhovedet bygger den.
Men de ved, det ikke er sandt, Annette.
De smålige djævle.
Den tjener dem, hvis vi tror på det.
Men mennesker blev ikke til med hære af slaver.
Det kom senere.
Og dine forfædre.
Selvfølgelig mener jeg din mor, der elskede dig.
Og din far, som blev slæbt væk fra hende af mænd med piske.
Og din bedstemor,
der så skibene sejle væk, mens hun græd og trak sig selv i håret.
Men de kom tilbage.
Ud over dem og dem. Tilbage til kilden.
Til Oguns Iwa.
Og en verden uden slaver eller herrer.
Lær at lytte til dine forfædre.
Der er lys i mørket.
"Sorgfuld er dagen, hvor skyldige mænd, der skal dømmes, opstår fra støvet."
Han truer dig.
Din modvillige dæmon.
Hvorfor var Belmont-drengen så bange for dig?
Jeg levede længe som menneske og vampyr.
Men jeg har kun elsket én gang.
Han var fra en lille by i Massachusetts, hvis du har hørt om den.
Som i den tid var en koloni.
Men han var ikke kolonist.
Han var stolt over at være mohikaner med dybe rødder i landet og skoven.
En passion brændte i ham.
Om verden, om hvordan folket,
"folket", sådan talte han,
kunne opnå det, der kaldes frihed.
Selv folk som ham.
Folk, hvis jord var blevet stjålet.
Som min for længe siden.
Men han kæmpede med de revolutionære.
Han kæmpede med dem.
Han fik mig næsten til at tro på det.
Så dræbte Julia Belmont ham.
Fordi han var vampyr.
Og det gjorde du mod ham.
-Spurgte du om tilladelse? -Jeg var forelsket i ham.
Jeg ville have ham for evigt.
Er det din plan for mig?
Selvfølgelig ikke, Mizrak.
Jeg er ikke forelsket i dig.
Hvem var du, ven?
Kan du huske, hvem du var?
Jeg kan huske, jeg var i skoven.
Der var en snakkesalig pige.
Jeg kunne lide hende.
Og jeg kunne lide, hvad hun sagde.
Mit navn…
…var Jacques.
Ved de det?
Dem alle? Ved de det?
Selvfølgelig ikke.
Skammer du dig over det?
Hvorfor?
Du er præst. Du skal beholde den i bukserne.
Det gør de fleste præster ikke. Heller ikke de fleste paver.
De er uhæderlige præster.
At være far til et par møgunger er intet sammenlignet med at fremmane djævle.
Gør paven også det?
Vi gør, hvad vi skal i Guds navn.
Var det for Gud?
At du har ignoreret mig hele livet?
Jeg har ikke ignoreret dig, Maria.
Jeg ved for eksempel, at du er en heks.
Jeg beskyttede dig alligevel.
Beskylder du mig seriøst for at bruge sort magi?
Slut dig til mig.
Gud bevæger sig igennem mig, Maria.
Jeg bønfalder dig.
Stå venligst ikke i vejen for Gud.
Vores frelser er her!
Vores befrier er kommet!
-Vores befrier! -Ned med revolutionen!
-Gud være lovet! -Vores frelser!
Frelsen er kommet!
-Løft vores sjæl! -Hun er kommet for at frelse os.
-Vores frelser! -Hun er her!
-Hvem vil frelse os!
-Frels os! -Ned med revolutionen!
For længe siden, da jeg var et menneske,
så jeg mænd gå i land fra skibe og slagte mit folk.
De slagtede dem i tusind-, så millionvis.
Hvem ville have troet det?
De sagde, de gjorde det for deres gud.
Nogle gange deres konge, men altid deres gud.
Men i sidste ende…
…er der kun hende.
Død over revolutionen!
Ned med revolutionen!
Jeg har ledt efter dig.
Død over revolutionen!
Han siger, det er Guds plan.
Vis mod.
Der er lys i mørket.
Og i dette fængsel,
hernede i mørket, Jacques.
Hvor du våger over mig.
Accepterer du det nu som din skæbne?
Nej.
Gik det hurtigt?
Julias død?
Gik det hurtigt?
Nej, ikke rigtig.
Hun så lige på mig, da hun døde.
Jeg kunne se det.
Jeg kunne se, hvornår hendes liv stoppede.
Jeg så det i hendes øjne.
Det øjeblik, det sluttede.
Og så lod Olrox mig gå.
Din mor var stolt.
Hun havde ikke brug for mig.
Jeg ville bare bremse hende.
Men jeg skulle selvfølgelig være gået med hende.
Jeg var en elendig far.
Men det vigtigste er at se sandheden om sig selv i øjnene.
Selv om det ikke er kønt.
Jeg skal pisse.
Pis!
Og nu er vi så her.
Belmont-klanen vil snart uddø.
Vil du trygle om hans liv først?
Måske ikke hans. Du kender ham trods alt knap nok.
Men tilbage i Machecoul er de familie, ikke?
På en måde. Den lille pige, der ikke er din søster, men næsten.
Den kvindelige taler, der ikke er din mor, men som har været som en mor for dig.
Og den sorte pige. Hvor end hun er fra.
Du kan trygle for deres liv.
Men du skal ikke trygle over for mig. Det bliver ikke mig, der dræber dem.
Det bliver en gave fra Lysets Fortærer.
Ofte hænger hun folk i armene med kroge igennem knoglerne,
så de ikke forbløder for hurtigt.
De kan være ved bevidsthed i dagevis. Det er vidunderligt.
Hvis de er heldige,
forvandler hun dem, så dør de aldrig.
Hvad synes du om det?
Du har glemt noget om Belmont-slægten…
Dumme mig. Jeg havde også glemt det.
Jeg ville sige noget vittigt, skarpt og brutalt,
før jeg dræbte dig.
Men fuck det.
Jeg kan magi igen.
Det så jeg godt.
Hvordan skete det?
Det ved jeg ikke.
Jeg var nødt til det.
Jeg vil leve.
Der er folk, jeg elsker.
En skam, det ikke var sådan for dig.
Jeg er meget yngre end dig.
Det er nok bare det.
Ja.
Det er nok bare det.
BASERET PÅ COMPUTERSPILSSERIEN AF KONAMI
Tekster af: Christian Vinther