Я Сехмет.
Богиня війни.
Володарка жаху.
Повелителька вбивств.
Та, що шматує.
КАСТЛВАНІЯ: НОКТЮРН
Що в біса сталося з сонцем?
Це затемнення. Через Місяць. Таке буває.
Ні. Це магія. Це Ерзебет.
Так. Пожирачка світла, яка з'їсть сонце.
Вона викликає затемнення, занурює світ у пітьму
і дарує своїм вампірам вічну ніч.
Чорт.
Поки її коваль, ігумен, створює армію нічних створінь.
Та давайте не все зразу.
Спершу ти запхнеш його машину в пекло,
поки я рятую Марію.
Відійдіть. Ви допомагаєте дияволу.
Опустіть мечі і помоліться зі мною.
Моліться Богу, хай простить. Ми покінчимо з цим божевіллям.
Не спали тут усе дотла.
Слушно. І не перетвори тут усе на руїни.
«І промовив Господь: візьми свого сина,
свого одинака, що його полюбив ти, Ісака,
та й піди собі до краю Морія…
і принеси там його в цілопалення.
І нарубав Авраам дров для цілопалення,
і взяв у свою руку вогонь та ножа.
І сказав Ісак: «Батьку мій». А той відказав: «Ось я, сину мій».
Ти здався не Богу, Еммануелю.
«І простяг Авраам свою руку, і взяв ножа, щоб зарізати сина свого».
Бог пощадив Ісака.
Де ж тоді баран, Теро?
Чому Бог не послав барана на смерть замість неї?
Створені тобою чудовиська не служать Богу.
Вибач.
Ти в безпеці. Ось що важливо.
Гадаєш, це врятує твою церкву? Угода з дияволом?
Революція зрівняє усі ваші церкви з землею,
а тоді ще й засолить ту землю.
Ця книга вам не належить.
Це богохульство не залишиться безкарним!
Або ми вб'ємо всіх ваших улюбленців, або здавайтеся.
-Дайте зробити те, заради чого ми тут. -Це ви маєте здатися.
Тут діють сили, про які вам можна лише мріяти.
Он як? Я бачу лише купу мертвих нічних створінь. І мертвих монахів.
А я навіть не спітнів.
Аннет, уперед!
Богохульство на богохульстві.
Помоліться зі мною. Моліться Богу, щоб цей жах скінчився.
Треба було хапати Марію й тікати.
Краще помовч.
Ти що, забув про затемнення?
Думаєш, пожирання сонця нічого не означало?
Я думав, це просто для настрою. Досить моторошно.
Я тебе попереджав, Ріхтере Бельмонте.
Дивіться.
Дівчинка і той хлопчик, що втік.
-Витягнімо тебе звідси. -Ні.
Моя робота тут не закінчена, Аннет.
Я не готовий іти.
Коли я співаю, у цій темряві є світло.
Воно торкається душ.
Але твоя,
твоя робота — там унизу.
Поквапся.
Зло повсюди.
Папа Леґба!
Що це за шум?
Один з його демонів. Схоже, вони так роблять.
Зупини це.
Не давай їй вбити нашу доньку!
Еммануелю, будь ласка. Нацькуй на неї своїх нічних створінь. Бийся з нею.
Разом ми її переможемо.
Ти марнуєш час. Вона давно його перемогла.
Я роблю все заради Бога.
Я не хочу її вбивати.
Гадаєте, я хотіла її вбити?
Які у вас, людей, примітивні уми. Мене це постійно дивує.
Звісно, так,
колись давно, в тумані часу,
набагато давніше, ніж може уявити ваш примітивний розум,
коли сама Земля була молода,
тоді мене неодноразово вшановували людськими жертвами.
Це мала бути незаймана дівчина.
Ти незаймана?
Але ні, я не хочу її вбивати. Навпаки.
Я подарую їй вічне життя.
Треба повертатися.
Боягузе! Відпусти мене.
Тобі марно битися з Ерзебет.
Тоді ти бийся з нею. Ти могутній вампір.
-Недостатньо могутній. -Вона їх уб'є!
Якщо повернешся, вона вб'є тебе. Я не хочу твоєї смерті, Мізраку.
Тобі не зрозуміти.
Ти тварина, яка втратила душу багато століть тому.
Я обіцяв їй рай. А не це.
Але це навіть краще.
Рай на землі.
Візьми мене.
Це має бути той, кого він любить.
-Він любить мене. Спитай його. -Що ти робиш?
Цікаво.
Може, й правда.
Свята людина, що піддалася спокусі плотських гріхів.
Але це не проста, не звичайна спокуса.
За таке варто ризикнути вічним прокляттям.
Але незаймана. Вона ж має бути незайманою?
Я казкарка. Чаклунка.
Я тебе пам'ятаю.
Ти вбила власну сестру.
Подумай, якою вампіркою я стану. Могутньою. Відданою.
Мамо, прошу!
Ти її кохаєш?
-Я — той баран, Еммануелю. -Про що ти?
-Що ти робиш? -Ти її кохаєш?
Бог послав тобі барана.
Ще й як.
Я кохаю її всім серцем.
-Ні! -Маріє, не треба!
Маріє!
Тобі тут не місце.
Демони з пекла мене не лякають.
Зі зброєю в руках — воїни. У серцях — одна сім'я.
Винеси її звідси!
Я обіцяв вам того, кого люблю. У вас є така людина.
Відпустіть інших.
Я вам потрібен. У нас союз. Революцію без мене не придушити.
А, так. Ти і твоя армія нічних створінь.
Хоча багато з них, схоже, мертві.
Я потрібен вам.
Ти відправила машину в пекло?
Тобто все це було марно?
Нам треба йти. Негайно.
Де Тера?
Вона хотіла, щоб ми пішли.
У нас не було вибору.
Правда?
Ви їх не відпустите, так?
Вони — революціонери, отче. Ми прийшли їх знищити.
Я думала, у цьому ми з вами заодно.
Я Алукард, син Дракули.
І якщо ви битиметеся зі мною, то помрете, як тисячі вампірів до вас.
Хто такий Дракула?
Ти справді Алукард?
Я думав, що це міф.
Ти, мабуть, Ріхтер Бельмонт. З тим самим батогом.
І на межі повної поразки.
Сподіваюся, я не запізнився.
НА ОСНОВІ СЕРІЇ ВІДЕОІГОР KONAMI
Переклад субтитрів: Владислава Бурмістрова