NY-ØDELAND 23 TIMER SENERE
Sitt stille. Jeg er nesten ferdig.
Hva er det du gjør?
Samme som vanlig. Fikser rotet du lagde.
Sånn.
Det føles rart.
Jeg benyttet anledningen til å oppgradere våpenet.
Det går over. Slapp av.
Hvor i helvete er vi?
Vi er trygge. Inntil videre.
Eden vil utnytte situasjonen fra i går kveld.
De er på vei for å angripe Ny-Ødeland. Så vi skal dra dit.
Vi må advare Marcus Holloway.
Nei.
Det er her vi skiller lag.
Ta en utflukt til Marcus Holloways Ny-Ødeland.
Jeg skal tilbake min vei.
Virkelig? Og hvilken vei er det?
Lengst mulig vekk fra deg. Jeg er ferdig med å være dukken din.
Så takk for armen, og faen ta deg for alt annet.
Din drittsekk!
Edens hær er på vei akkurat nå for å ta tilbake Ny-Ødeland.
Du kan ikke bare gå din vei.
Ikke det? Bare se her.
Laserhawk.
Sett deg inn i bilen igjen.
La oss se om oppgraderingen var verdt bryet.
Laserhawk?
Går det bra?
Laserhawk.
Hei, bestyrer.
Jeg trodde du var godt kjent her.
Hold kjeften.
Jeg forstår ikke. Dette burde fungere.
Jeg har ikke savnet dette stedet.
Føles annerledes. Vet ikke hvorfor.
Faen! Vi var så nærme. Det kan ikke ende slik.
Hei, bestyrer.
Jeg har en idé.
Én. Jeg flytter hodet veldig nær døren.
To. Jeg sier: "Faen ta deg, bestyrer."
Bare for å gjøre deg sint.
Tre. Du skyter hodet av meg.
Fire. Vi er begge fri.
Ikke frist meg, Laserhawk.
Kom igjen, bestyrer.
Pip.
Jøss. Laserhawk drar vitser. Herregud.
Det er vel et tegn på slutten.
Ja. Det kan du si.
Jeg har nettopp sett bestyreren for Supermaxx smile.
Å, ja? Hva med det?
Det føles feil.
Bestyrer...
Hvorfor bryr du deg så mye om Ny-Ødeland?
Forutsatt at et slikt sted eksisterer.
Ny-Ødeland er ekte. Tro meg.
Det var ikke bare du som måtte kreke deg frem.
Jeg ble født i Ødelandet.
Det er mitt hjem. Og jeg skal redde folket mitt.
Så hva er du? En opprører? En terrorist?
Jeg heter Sarah Fisher.
Fisher. Jeg kjenner det navnet.
Ja.
Sam Fisher, den legendariske spesialagenten, var faren min.
Han var villig til å gjøre alt for å få meg ut av Ødelandet.
Og gi meg et bedre liv.
Ha en snasen dag, borgere.
Sarah.
Hold deg nær. Ta armen min.
I kveld, på Eden-nytt,
ser vi hvordan Edens innovasjoner innen virtuell virkelighet
gjør fengslene enda mer humane.
Her i Ødeland-regionens toppmoderne VR-anlegg,
vedlikeholdes de innsattes kropper
mens sinnet deres reformeres til positive bidrag til samfunnet.
Ikke bare er det tryggere og sikrere,
men med næringsstoffer fra gjenklonede planteceller
og VR-servere drevet av solenergi,
er kostnadene per innsatt praktisk talt null!
Det er en Eden-sertifisert oppgradering!
Slapp av. Det ordner seg.
Jeg tror det er her.
Passord?
Jeg har nittini problemer...
Men å komme ut av Ødelandet er ikke en.
Er du Zero?
Ja, men glem det teite kallenavnet.
Kall meg Marcus.
Kjente du Holloway?
Jeg traff ham bare den ene gangen. Han var annerledes da.
Det er Wrench. Han er vennligere enn han ser ut.
Hei, lille jente.
Velkommen til vårt ulovlige undergrunns-hacker-nettverk.
Kanskje for vennlig.
Sikker på at han er ok? Han ser ut som en spaner.
Bare at en spaner ville visst bedre enn å se sånn ut.
Nå skal vi finne ut hva han er.
Ok, Samuel Leo Fisher. Hyggelig å treffe deg.
Så du er militær?
Det amerikanske militæret, ja. Da det var et land her.
Da vi hadde noe å si.
Ja, den er god.
Hei, ikke le.
Ifølge oppdragsfilene,
vi en 100 % ekte amerikansk helt her.
Så, Holloway, kan du gjøre det?
Det er ikke for meg. Jeg vet at livet mitt er over.
Men for henne. Hun fortjener bedre.
Hva heter du, søtnos?
Sarah.
Ok, lille Sarah. Dette er til deg.
Og... ferdig.
Din status som opprører er slettet.
Kryss grensen uten at noen reagerer.
Tusen takk, Marcus. Sarah, vær en snill jente.
Si takk til Mr. Holloway.
Faen! Kode rød. Vi kom nettopp på politiets nettverk.
De kommer hit nå!
Spaner.
T-Bone, ikke!
Alle Rayman-barn gir et løfte. Vi er Raymans øyne og ører.
Vi rapporterer alt som er rart.
Eden er alltid viktigst.
Sarah, nei.
Selv viktigere enn mamma og pappa.
Gå!
Sarah! Hvorfor?
Fordi vi må gjøre det rette.
- Unna! - Fort! I posisjon.
Å, fanken.
Slipp meg!
- Få vekk hendene! - Ikke rør meg!
Få terrorist-ræva di inn dit! Gå!
Helsike. Den jævla ungen.
Hei! La ham være!
- Drøm søtt, din jævel. - Hva gjør du?
Velkommen til VR-anlegget.
Hva faen er dette for tøv?
Når kunden er om bord, følg pilene til destinasjonen.
Dette er utrolig teit.
Og du må komme frem i tide!
Vil du spille?
Nei. Dra til helvete, dumme svevehode.
Ok. Samme det.
VIL DU SPILLE? JA
Levér passasjerene.
Hva faen?
Feil vei. Følg pilene.
Jeg er ikke klar. Hvordan rygger man? Hva? Dette spillet suger.
Hva faen?
Ta til høyre. Ok.
Å, faen.
Nei. Å nei. Kom igjen. Nesten.
TIDEN ER UTE
- Tiden er ute. - Nei.
Å, nei.
Pokker!
Her kommer en ny kunde!
Faen. Jøss.
Bare følg pilene. Suksess!
Her kommer en ny kunde!
Faen heller.
Bare følg pilene. Levér passasjeren.
Det var Edens virtuelle fengsel.
De tvang folk til å spille et elendig videospill for alltid.
Ja. Spillet som holdt systemet på plass.
Fredelig rehabilitering i VR-anlegget var en løgn.
Inne i hver eneste robot, drone og selvkjørende bil,
satte Eden inn sinnet til en digital slave
som ble torturert og tvunget til å spille.
Fengslet og tvunget til å gjøre sjeleknusende arbeid.
Høres kjent ut.
Ja. Jeg brukte posisjonen min. Jeg brukte deg for å gjøre en forskjell.
Jeg endret mening, ikke tap av evner.
Jeg vet når jeg skal bruke en taktisk fordel.
Greit.
Hvordan kan du være sikker på hva som skjedde med Holloway?
Jeg har sett Edens informasjonsrapporter. Alt i Ødelandet er slettet.
Jeg har mine egne kilder.
EDENS MILITÆRLEIR - 8 ÅR SENERE
Å, faen.
Hva?
Jeg har det bra. Hva med deg, Sarah?
Jeg har ikke tid, pappa.
Rolig. Det tar ikke lang tid.
Fikk du gaven min?
Ja, jeg fikk gaven din. Det var veldig snilt av deg. Takk.
En glede. Jeg hadde en ekstra uansett.
Tenkte den kunne hjelpe i leiren. Håper den gir deg et forsprang.
Ikke vær redd for det. Jeg er den beste i klassen.
Det er flott.
Jeg fikk best karakterer,
og ble valgt til kyberteknisk forbedring.
Jeg blir raskere, sterkere...
Vent. Kybernetisk forbedring? Sarah!
Forstå at det er en mulighet.
Skal du la de jævlene kutte deg opp
og gjøre deg til en jævla kyborg?
Jeg ute av Ødelandet takket være dem.
Og om Eden var så ille, ville du vært i fengsel.
Ok. Så jeg burde være takknemlig og si takk?
Ja! Vær glad for at de gir meg sjansen,
selv om jeg er datteren til en forræder!
Sarah, ikke gjør dette.
Jeg kjemper for det jeg tror på.
Landet ditt fortjente det ikke.
Kanskje Amerika aldri representerte verdiene jeg trodde på.
Men de var verdt å kjempe for.
Og det er de fortsatt.
Hva mener du?
En bra mann råtner i helvete på grunn av meg.
Det er mitt ansvar å rette opp i dette.
Holloway? Pappa, hvor er du nå? Pappa?
Ha det, Sarah. Jeg vil alltid elske deg.
Fanken!
Hei, kompis, mangler du ikke noen deler der?
Morsomt. Jeg skulle til å si det samme til deg.
Følg pilen.
Jeg må levere passasjeren. Følg pilen.
Å nei. Vær så snill!
Jeg følger pilen. Nei! Vær så snill! Nei!
AV
Hvor... Hva?
Holloway, går det bra? Kan du gå?
Jeg vet ikke.
Du må komme deg raskere, for jeg trenger de beina.
Til venstre.
Stopp her.
Vent litt.
Takk for at du fikk meg ut.
Du var der på grunn av datteren min.
Jeg måtte det.
Jeg gjorde min plikt.
Har dere fortsatt kontakt?
Ikke nå lenger.
Hun er i militæret nå. Helt hjernevasket av Eden.
Hadde vi møttes igjen, ville hun skutt meg i hodet.
Pokker. Det suger.
Du bør hvile deg litt. Nå er du en fri mann.
Ja.
Fri. Si meg, Fisher,
hva er vitsen med å være fri
og vite at vennene mine er innelåst?
I det helvetet.
DedSec er familien min. Det er det eneste jeg har hatt.
Jeg må få dem ut derfra. Jeg må dra tilbake.
Jeg har aldri latt noen være igjen.
Vent. Sier du at faren din hjalp Holloway?
Ja. De organiserte det i månedsvis.
Holloway brukte sin naturlige karisma til å samle flere og flere folk.
Faren min brukte militærerfaringen til å planlegge angrepet.
Og det som i starten
var den farligste rømmingen i Edens historie, ble...
...Ødelandet-opprøret.
Ja. En revolusjon.
Holloway spredte budskapet sitt til Edens tusen hjem,
hacket TV-signalet og viste Edens stygge sannhet.
Selvsagt kunne ikke styret tillate det.
...terrortrusselen blir møtt hardt
for å beskytte den trygge livsførselen i Eden.
Jeg så på punktene som blinket på skjermen.
De skulle snart ta så mange liv.
Jeg spurte meg for første gang...
Hadde faren min rett?
Jeg tenkte på den siste telefonsamtalen vår.
Jeg hadde så mange spørsmål. Jeg ville snakke med ham.
Men det skjedde aldri.
Fordi han døde den dagen.
Han døde og trodde jeg hatet ham.
Vel...
Du er visst ikke helt psyko likevel.
Hva i helvete?
- Hånden din! Ansiktet ditt! - Hva da?
Herregud. Dette er ikke Supermaxx.
- Dette er... - Ja, dette er ikke Eden lenger.
Velkommen til VR-anlegget.
Det er lenge siden, lille Sarah.
TIL MINNE OM CRISTOPHE RIEUNEAU
Tekst: Maria Schrattenholz