‫ערב נוסף של אימה אמש‬ ‫במקדש השמחה והבידור שלנו,‬
‫זירת ההיאבקות במחוז העבודה.‬
‫הבוגד דולף לייזרהוק,‬ ‫בסיוע של חבורות היברידים אלימים,‬
‫הפך את הערב למרחץ דמים.‬
‫בהשתלשלות אירועים מזעזעת,‬ ‫לייזרהוק הצליח להימלט‬
‫בעזרתה של הסוהרת של כלא סופרמקס,‬
‫לשעבר אחת מהחברות המכובדות ביותר‬ ‫בצבא הכוחות המזוינים של עדן.‬
‫אך היו בטוחים ששישיית ניג'י‬ ‫ויתר גיבוריה של עדן עושים כל שביכולתם...‬
‫הם עשו את זה.‬
‫אני לא מאמין למניאקים האלה.‬
‫הם החליפו אותי.‬
‫אלוהים. מה אעשה?‬
‫- הדירקטוריון -‬
‫אני מצטער. בסדר, הבנתי.‬ ‫לא אעשה זאת שוב, אני נשבע.‬
‫אם אתה רוצה את האמת, דבר עם הצפרדע.‬
‫מה? הלו?‬
‫מה זה...?‬
‫אם אתה רוצה את האמת, דבר עם הצפרדע.‬
‫מה זה אומר?‬
‫היום גם יחל השימוע של בולפרוג,‬
‫שותפו לפשע של דולף לייזרהוק.‬
‫כרגע הוא מוחזק בבית המשפט של מגה-עיר 1...‬
‫לדבר עם הצפרדע?‬
‫פאק!‬
‫אז, עדן מתכננת מתקפה להחזרת השממה החדשה,‬
‫ואיזו הפתעה,‬ ‫את התקווה האחרונה שלי להדיפתה.‬
‫כלומר, הבחורה שבגדה‬ ‫לא רק בי, אלא גם באבא שלה?‬
‫ואו, יש לך חתיכת חוצפה, שרה הקטנה.‬
‫בחייך, הולוויי. שמעת את הסיפור שלי,‬ ‫נכון? הייתי בסך הכול ילדה.‬
‫מאז התברגתי אל תוך המערכת של עדן‬ ‫כדי להרוס אותה מבפנים.‬
‫הם הפלילו אותי בפומבי‬ ‫כאויבת המדינה, למען השם.‬
‫כן. עוד בגידה.‬
‫אלה הפכו להרגלים רעים שלך.‬
‫תשמע, הולוויי,‬ ‫אין לנו זמן לזה. אני יכולה לעזור לך.‬
‫אני מכירה את הטקטיקות של עדן.‬ ‫יש לי את לייזרהוק. ביחד...‬
‫שרה פישר הקטנה, שמעתי את הסיפור שלך.‬
‫אבל זה כל מה שהוא, מעשה קטן ונחמד.‬
‫אולי אני צריך לתלוש לך את הראש‬ ‫ולשלוח את גופתך לעדן כמחווה של רצון טוב.‬
‫בטח. מה נראה לך שיקרה?‬
‫אני מכירה את עדן. מילאתי את הפקודות שלה.‬
‫בדיוק.‬
‫אני יודע היטב כמה שאת נאמנה לעדן.‬
‫הרגשתי את זה על בשרי במשך שנים של ייסורים.‬ ‫ועכשיו הגיע הזמן לתגמול.‬
‫הגיע הזמן שתחווי על בשרך‬
‫את כוחו של מתקן המציאות המדומה.‬
‫ברוכה הבאה לקרב השממה.‬ ‫את תראי אותו דרך העיניים שלי.‬
‫את תרגישי מה המחיר של מאבק בעדן.‬
‫פישר?‬
‫פישר!‬
‫איפה אני, לעזאזל?‬
‫מה לעזאזל...?‬
‫אה, הגעת. הנה המרגריטה שלך.‬
‫נו, בהחלט לקחת את הזמן.‬
‫אלכס?‬
‫- בטעינה... -‬
‫מה לעזאזל אתה עושה, ריימן?‬
‫קדימה.‬
‫אין לך זכות לעשות את זה.‬ ‫אתה חייב לתת לי...‬
‫אני לא חייב לעשות כלום.‬ ‫עכשיו שב ותשתוק.‬
‫אשם. הבא בתור.‬
‫עצור.‬
‫אין כניסה לאף אחד.‬ ‫אלה ההוראות של שישיית ניג'י.‬
‫טוב. תראו. טה-דה!‬
‫אדוני השוטר, אין לי זמן לזה.‬
‫אני חייב לסיים ריאיון‬ ‫עם הטרוריסט המחורבן הזה לפני 15:00.‬
‫אתה יודע? המשפט? הלו?‬
‫לא ידעתי את זה. טוב, אני חייב לבדוק עם ה...‬
‫דיברתי הרגע עם רד בחוץ.‬ ‫זה היה מתוכנן לתדרוך של הבוקר.‬
‫הוראות הדירקטוריון, אחי.‬ ‫אבל בבקשה, אתה מוזמן לבדוק.‬
‫אחרי הכול,‬ ‫רד הוא ממש אדם נחמד ומבין, נכון?‬
‫טוב, בסדר. בבקשה, ריימן, אל תספר לאף אחד.‬
‫סמוך עליי, אחי.‬
‫ואו. ריימן כזה נחמד.‬
‫אבא?‬
‫אבא!‬
‫לא!‬
‫אבא!‬
‫בבקשה, לא.‬
‫זה היה טעים. רוצה קצת?‬ ‫רגע. טרופי או תפוזים?‬
‫טוב. קיבלתי הודעה מוזרה הבוקר.‬
‫"אם אתה רוצה לדעת את האמת, דבר עם הצפרדע."‬
‫מי אמר את זה? אתה? מה זה אומר?‬ ‫-לא, ממש לא.‬
‫אבל אין לי יותר מדי מה לעשות פה,‬ ‫אז נדבר, אם אתה רוצה.‬
‫גם אם זה עם נער הפוסטר האהוב של עדן.‬
‫הייתי צופה בך כראשן.‬
‫טוב, אתה בטוח יודע משהו.‬
‫כאילו, כן,‬ ‫אולי חציתי את הגבול בשידור ביום ההוא.‬
‫סטיתי מהתסריט לשנייה אחת. אבל לפטר אותי?‬
‫זה לא יכול פשוט להסתיים ככה.‬
‫בטח יש משהו‬ ‫שאתה יכול לעשות בקשר לזה. זה לא הוגן!‬
‫אה. לא הוגן. כן.‬
‫זה מה שעבר לי במוח‬ ‫כשהמשטרה שלכם ירתה אתמול בחבר שלי, פייג'.‬
‫טוב, אתה טרוריסט. למה ציפית?‬
‫אני יכול לשאול אותך את אותו הדבר.‬
‫למה אתה ציפית כשבאת לבקר טרוריסט מלוכלך?‬
‫כן.‬
‫זו הייתה טעות. כדאי שאלך.‬
‫התרגזת בצדק.‬
‫צפיתי בך באותו יום.‬
‫בין כל השקרים שירקת עלינו, לגבי הכול,‬
‫היה רגע אמיתי אחד,‬ ‫והם מענישים אותך עליו, נכון?‬
‫אז...‬
‫טרופי, או תפוזים?‬
‫- בטעינה... -‬
‫אתה מת.‬
‫הרגתי אותך.‬ ‫-זה היופי במקום הזה.‬
‫השמים תמיד כחולים, עד שאתה רוצה אחרת.‬
‫מגישים רק מרגריטות‬ ‫עם ליים מקסיקני. זה יתרון.‬
‫אה, וכמו כן, המוות הוא רק אפשרות.‬
‫נו, באמת.‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫בהחלט.‬
‫ברוך הבא לחלום שלך, לייזרהוק.‬
‫החלום שלי?‬
‫זה הרעיון שלך לשוחד?‬
‫זה לא הרעיון שלי, לייזרהוק.‬
‫המציאות המדומה רק נותנת לך‬ ‫את הדברים שאתה חושק בהם יותר מכול:‬
‫חיים חופשיים ממעגל הזעם, הסבל והנקמה שלך.‬
‫חיים שלווים. בלי אף אחד לבגוד בו.‬
‫היי, חבר'ה. רוצים לשחק?‬ ‫חסרים לנו שני שחקנים.‬
‫כן.‬ ‫-ג'ייד.‬
‫מושלם. דולף, אתה בא? אני אכסח אותך.‬
‫בחייך, מותק.‬
‫כן, בחייך. מתי נהנית בפעם האחרונה?‬
‫הם צודקים.‬
‫אני חושב שמגיעה לך הפסקה קטנה.‬
‫לעזאזל.‬
‫כשהייתי בגילך,‬
‫חשבתי שמלגה תשנה הכול.‬
‫מצחיק באילו דברים אנחנו מאמינים‬ ‫כשאנחנו לא יודעים אחרת.‬
‫אני האמנתי שתעודה תוכל לגשר על הפער‬
‫בין מה שהם נולדו איתו למה שאני הייתי.‬
‫האמת היא שחייזר מטונף‬ ‫נשאר חייזר מטונף, כנראה.‬
‫- נדחה -‬
‫עד שעדן קמה מהאפר של מה שהיה לפניה,‬ ‫והבטיחה דרך חדשה...‬
‫אתה ממש לא חייב להמשיך‬ ‫למכור את התעמולה של עדן, אדוני.‬
‫בייחוד לא לי.‬
‫אני לא מוכר לך כלום.‬
‫לא הייתי איפה שאני היום בלעדי עדן.‬
‫בלעדיהם, אני כלום. הם הצילו את חיי!‬
‫אתה הגנת על עצמך, אדוני.‬
‫ועדן השליכה אותך החוצה בגלל זה,‬ ‫כמו שהיא עשתה לכולנו.‬
‫כמה זמן יעבור עד שיקראו גם לך טרוריסט?‬
‫אני לא טרוריסט.‬ ‫למה שעדן תעשה כזה דבר בכלל?‬
‫זה בטח נחמד לחיות בבועה שלך.‬
‫אה, אם מדברים על בועות,‬
‫אני חושב שאני מבין מה אתה מחפש, אדוני.‬
‫באמת?‬
‫ואני חושש שזה לא ימצא חן בעיניך.‬
‫מה?‬
‫עוד יום יפהפה בעדן.‬
‫תודות להכנסה האוניברסלית הבסיסית,‬ ‫העוני צנח לאחוז אחד בלבד.‬
‫- הצבעתי לעדן -‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫זה מצב של מעקב מסיבי,‬ ‫וכשאנחנו לא הולכים בתלם, משתיקים אותנו.‬
‫ואו, הוא תמיד כזה דרמטי?‬
‫אזרחים, אתם יכולים לישון בשקט,‬ ‫כי כוחות המשטרה של עדן לא יעשו זאת.‬
‫אין מצב.‬ ‫-אני מילדי ריימן!‬
‫לא.‬
‫הם ילדים.‬ ‫-עדן בטוחה לכולם.‬
‫לבני אדם והיברידים כאחד.‬ ‫-אלוהים... לא!‬
‫ביום מן הימים,‬ ‫ריימן יצטרך לשלם על מה שעשה.‬
‫העם יהיה החוקר, השופט והתליין.‬
‫מה עשיתי? אני מפלצת!‬
‫אנשים יאמינו לכל דבר כשהאמת קשה מנשוא.‬
‫עדן הייתה זקוקה לפנים ידידותיות‬ ‫להפצת התעמולה שלה.‬
‫הם ניצלו אותי?‬
‫הם שיקרו כדי להגן על האינטרסים שלהם.‬
‫אם מישהו מוחה, משתיקים אותו.‬
‫אתה צריך להיזהר, ידידי.‬
‫להיזהר? למה? אני בסכנה?‬
‫תראו, תראו. מה יש לנו כאן?‬
‫חיפשתי אותך בכל מקום,‬ ‫טינופת חייזרית שכמוך.‬
‫אל תקום!‬
‫פחדן.‬
‫סתום ת'פה. קדימה, זזים.‬ ‫אנחנו לוקחים אותך לבית המשפט.‬
‫ההיסטוריה מיטיבה עם הצדיקים.‬
‫נראה לגבי זה, נכון?‬
‫שיט!‬
‫איפה הוא, לעזאזל?‬
‫פאק!‬
‫התגעגעתי לזה.‬
‫כן, גם אני.‬
‫אתה יודע, זה...‬
‫זה כל מה שרציתי אי פעם.‬
‫רק רציתי אותך, אותנו.‬
‫ככה.‬
‫אבל אז דפקת הכול.‬
‫אני יודע. אני מצטער.‬
‫כל כך זעמתי.‬
‫חשבתי שאם אהרוג אותך הכול יסתדר, אבל...‬
‫זה לא קרה.‬
‫להפך.‬
‫כנראה שהייתי צריך להקשיב לו.‬
‫למי?‬
‫למתנקש הכי מגוחך שפגשתי בחיי.‬
‫וגם הכי טוב לב.‬
‫"היזהר מדרך הנקמה", הוא אמר.‬
‫מילים חכמות. ואיפה הוא עכשיו?‬
‫אני לא יודע.‬
‫הנחתי שהוא...‬
‫מת?‬
‫אולי. ואולי הצפרדע זקוק לך.‬
‫אני...‬
‫אני צריך לחזור למגה-עיר.‬
‫ולעזור את כל זה?‬
‫חשבתי שאין שם שום דבר בשבילך.‬
‫כן.‬
‫אין שם הרבה בשבילי.‬
‫אבל זה לא קשור אליי.‬
‫השארתי מישהו מאחור.‬
‫אוי, לייזרהוק.‬
‫אתה נשמע בדיוק כמוהו.‬
‫סם פישר הזקן והטוב.‬
‫הוא תמיד האמין באנשים, אתה יודע.‬
‫אפילו בבת הפסיכוטית שלו.‬
‫פעם חשבתי כמוך, הולוויי.‬
‫אבל לכולנו יש אבן רחיים על הצוואר.‬
‫וגם לשרה פישר הייתה את שלה.‬
‫היא אמנם הכניסה לי פצצה לראש,‬ ‫אבל בסופו של דבר,‬
‫אני חושב שהיא בסדר.‬
‫טוב, יש דרך ארוכה לפניך, לייזרהוק.‬
‫אני מקווה שתמצא את מה שאתה מחפש.‬
‫צעד צעד.‬
‫כן.‬
‫צעד צעד.‬
‫בהצלחה, פישר.‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫זה...‬ ‫-כן, זה מה שקרה.‬
‫זו המציאות שיצרנו.‬
‫אז, שרה,‬
‫מה באמת רצית כשבאת לכאן?‬
‫ספרי לי, ואעשה את זה זריז.‬
‫סיפרתי לך את האמת!‬
‫שקרים! אני לא מאמינה לך.‬
‫ברור שלא.‬
‫אני מניחה שלעולם לא תאמיני לי.‬
‫אז עכשיו את יכולה לענות אותי.‬ ‫את יכולה להרוג אותי.‬
‫זה בסדר. זה מגיע לי.‬
‫אבל בבקשה, תאמיני לי כשאני אומרת...‬
‫שאני מצטערת על מה שעשיתי לך.‬
‫אני מצטערת.‬
‫נו, שרה פישר הקטנה.‬
‫ציפיתי לצפות בך סובלת‬
‫כפי שאני ואבא שלך סבלנו בגללך,‬
‫עד שנמאס לי מזה ויריתי לך בראש.‬
‫למה שינית את דעתך?‬
‫טוב, בואי נאמר שחייל קיברנטי מסוים ערב לך,‬
‫וגרם לי להבין שאולי אנשים יכולים להשתנות.‬
‫לייזרהוק?‬
‫כן. הוא בדרכו למגה-עיר כדי להציל‬ ‫את הצפרדע שלו, אני מאמין. אדם טוב.‬
‫כן.‬
‫שרה הקטנה,‬ ‫אם את באמת דוברת אמת סוף סוף,‬
‫אם הכוחות של עדן באמת בדרכם‬ ‫כדי להשתלט בחזרה על מתקן המציאות המדומה,‬
‫אני מניח שיש לנו עבודה לעשות.‬
‫כן, אתה צודק.‬
‫יש לי עניינים לא גמורים כאן.‬
‫מה? מה לכל ה...?‬
‫- אזהרה‬ ‫וירוס -‬
‫וירוס? חתיכת כלבה!‬
‫הולוויי, אתה צריך להיזהר יותר עם מי שאתה‬ ‫מחבר למכונת המציאות המדומה היקרה שלך.‬
‫אתה יודע מה אומרים. אם הפלתי אותך בפח‬ ‫פעם אחת, אני צריכה להתבייש.‬
‫אם נפלת בפח פעמיים, אתה צריך להתבייש.‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬