Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
FESTA DE PRIMAVERA GRANER
18 D'ABRIL DE 2003
Ei, Summer!
- Hola. - Quinn. Hola.
Hola.
No sabia si vindries.
Ja en som dos.
Veig que soc l'única que té por d'un assassí en sèrie.
Em sap greu.
Sé que eren del teu grup i que tu i l'Emmy éreu molt amigues.
Ho portes bé?
No.
I això?
Doncs, en realitat, era per a...
Ei, has vingut!
- Ethan. - Sense la Summer Field no hi ha festa.
Festa de primavera!
Som-hi!
Unitat 7, patrulla nocturna. Anem a la festa il·legal al graner.
SWEETLY CAPITAL DE LA FELICITAT
Ai, un moment.
Ei!
Ei.
Summer!
Quin greu això de l'Emmy.
- Com estàs, Summer? - Vaig fent.
Jo hi era, al centre comercial.
Ei, DJ!
No...
Vinga, gent. Brindem!
En Brian i la Val eren els meus millors amics.
Res no serà igual sense ells, i sense l'Emmy.
Que enxampin l'assassí de Sweetly i es podreixi pel que ha fet.
- Sí! Ben dit! - Val, Emmy, Brian...
Descanseu en pau.
- Això és per vosaltres. Salut! - Salut!
Tothom està com sempre.
Ja... Jo també els trobo a faltar.
Però la festa és per emborratxar-nos i oblidar-nos-en.
- No has vingut per això? - No. No podia dormir.
Trobo molt a faltar l'Emmy.
No volia estar sola.
Hosti, Summer, perdona.
Mira, és... Flipo.
Au, va, Summer. Summer!
Que volen que els matin?
No, es deuen estar desfogant.
Au, va, s'ha acabat la festa!
L'última persona en sortir passarà la nit a comissaria.
Vinga, va.
Auxili! Que algú m'ajudi, per favor!
18 D'ABRIL DE 2024
Què passa quan mor una estrella?
Que es forma un forat negre.
Quelcom brillant i fort desapareix de cop,
i deixa un rastre en l'espaitemps.
Malauradament, la meva vida és així.
CORREU. PRÀCTIQUES NASA ESTAT DE LA SOL·LICITUD
Sí!
He demanat entrar al programa de pràctiques de la NASA de 2024
perquè, de vegades, la meva vida és com un forat negre.
El 16 d'abril de 2003,
l'assassí de Sweetly va iniciar una matança de tres dies.
Va matar quatre adolescents, inclosa la meva germana.
Tot i haver passat vint anys, al poble encara li pesa aquella tragèdia.
I tots els anys, l'aniversari de les seves morts
és un recordatori que un sol instant ho pot canviar tot.
El passat no em deixa veure el meu futur, i no sé on és el meu lloc.
Vull entendre les parts ocultes de l'univers
i saber on hi encaixo.
INSTITUT DE SWEETLY
- Bon dia. - Bon dia.
Sí!
Sabia que t'agafarien.
Què diuen els pares?
No els hi has dit.
Senyor Fleming, avui justament no els hi puc dir.
La teva germana era alumna meva.
No deu ser un dia fàcil.
Ni la vaig conèixer.
A més, els meus pares no em deixaran anar a Washington.
Amb prou feines puc sortir quan és fosc.
Potser et sorprenen.
Quant fa que és aquí en Pickles?
Doncs...
Vint anys?
T'entenc, Pickles.
Escolta, Lucy.
Lucy, no deixis que la vida et passi per sobre.
Pren les regnes del teu futur.
Quatre adolescents morts i no van enxampar ningú.
Ja, és com una pel·li de por.
Hauríem de fer un podcast.
No ho sé. Ja no se sabrà qui els va matar.
Fa vint anys d'això.
Com van ser els assassinats? No hi va haver un al museu marítim?
Mare meva.
Els dos primers van ser al centre comercial.
Qui va a centres comercials?
ENS HAN DEIXAT, PERÒ NO ELS OBLIDEM
PER A LA SUMMER AMIGUES PER SEMPRE
L'ASSASSÍ DE SWEETLY QUATRE MORTS EN TRES NITS
L'ASSASSÍ ATACA DE NOU UNA FESTA ACABA AMB UNA MORT EN UN GRANER
"Summer, jo ara soc lliure, però tu no ho seràs mai.
Te'n penediràs.
E"?
Luce?
Què hi fas, aquí?
T'estava buscant.
Hem de marxar. Som-hi.
Benvinguts a l'Olive Garden.
El plat de la família Field.
Gràcies, Delores.
Ets clavada a ella.
Perdoneu. Alguna coseta més?
- No, estem bé. Gràcies, Delores. - Molt bé.
Com ha anat el dia?
M'han donat unes pràctiques.
Com?
- A la NASA. - A la NASA?
- No ens havies dit res. - On són, tresor?
A Washington, aquest estiu.
No...
I si les fas a SONR?
De petita t'agradava molt venir amb mi al treball.
Podria fer que t'agafessin allà.
És aquí, a Sweetly.
I es fan coses molt innovadores.
Ja en parlarem.
Mengem i anem a presentar els nostres respectes.
La teva mare cuinava de meravella. Te'n recordes, quan t'ajudava la Summer?
Recordo els teus primers passos com si fos ahir.
Trobo a faltar jugar amb tu.
Ara ja no has de deixar-me guanyar.
Lucy, tresor?
Has portat alguna cosa?
Sí.
És al cotxe.
Què coi?
ENGEGAR
DESTÍ 16 D'ABRIL DE 2003
ORIGEN 18 D'ABRIL DE 2024
Què?
Què està passant?
Mama?
On són?
Què coi?
SENSE SERVEI
SENSE CONNEXIÓ
No.
Mama?
Papa?
Un moment. El Riverside Grill està obert?
SWEETLY, MINNESOTA FESTEJOS D'ESTIU
2003?
Què està passant?
He de parlar amb en Fleming.
INSTITUT DE SWEETLY
Com va, Summer?
- Ja tens look? - No tinc res, tia.
Doncs al centre comercial.
- Ganes de festa? - Sí.
Ei, Summer. Podem parlar?
Ai, Ethan, compra't un amic.
Ves a cagar, Val.
Vinga, Summer, podem parlar un moment? Sols?
No puc, Ethan, em sap greu.
L'Ethan Myers?
Ei, tio, deixa-ho ja.
S'ha acabat.
No ho entenc. Em deixa després de dos anys sense cap explicació.
Au, va, no et ratllis. Desfoga't amb el friqui d'en Quinn.
No vull música il·legal al meu ordinador.
Què?
Estudies aquí?
Sí. O hi estudiaré. Volia fer-li una pregunta.
Digues.
Què pensa dels viatges en el temps?
Hipotèticament. Estic fent un treball.
Tots viatgem en el temps.
No? Ens movem al ritme estel·lar
d'un segon per segon.
Ho sento.
Tant de bo poguéssim tornar a abans que trenquessis el matràs.
Ja.
Molt oportú. En Quinn és un geni de la física.
Bé...
Aviam...
Viatjar al passat no és bona idea. Es podria crear una paradoxa, o múltiples.
O un efecte dominó que podria resultar devastador.
Vinga, a dinar. Tots dos.
Fora d'aquí.
Aviam...
En Pickles es mereix més.
Com saps com es diu?
Vinga, friqui!
A nedar!
Fa un dia meravellós per nedar.
Ei, què passa?
Els de l'últim curs llancen algú al riu tots els anys.
Una tradició sense sentit.
Ets l'Emmy Golden?
Sí, per?
Pareu, per favor.
- Va, tio. - No et sento.
Tios, he dit que pareu. No fa gràcia. Per favor.
Ei!
Ethan, saps que no sé nedar! No!
Ei, que portes els maniguets?
Vinga, cap a dins!
Què passa, pocatraça? No saps nedar?
Ja saps que no!
Cap a dins!
Ei! Deixeu-lo estar!
Era una broma.
Doncs no fa gràcia.
A vosaltres us fa gràcia?
Sí!
Ara sí que en fa.
Ei! Què passa aquí?
No necessito que em defensi una noia.
Tens sort, saps?
Al meu insti t'haurien gravat i t'hauries fet viral a Twitter.
Què és Twitter?
O com es digui ara.
Si de debò ets un geni de la física...
t'he d'explicar una cosa.
Vens del futur.
Demostra-ho.
Mira.
- Què és això? - El meu mòbil.
Truques amb això?
En realitat no truco, però és la meva llanterna,
la meva alarma, on escolto música, on miro la tele, tot.
- Vens del futur. - Sí.
Mira, es desbloqueja per reconeixement facial.
Intenta-ho.
Ho veus?
Aviam.
Deu costar un milió.
- Emmy, espera! - Què?
Ho sento.
Quina passada.
- Ho arreglaré. - No em toquis.
No és un mòbil, és com un ordinador en miniatura.
No sé com es pot trucar amb això. És...
Ei, espera, tinc un munt de preguntes.
En Schwarzenegger arriba a president?
- Pitjor encara. - La Paris Hilton continua estant bona?
- És la teva segona pregunta? - Curiositat.
- Hi ha mascotes robot? - Hi ha la Roomba. Un robot aspirador.
Quinn.
Hola.
Hola, Summer.
Quinn, m'ha sabut greu això de l'Ethan.
Només feia conya.
Però l'he deixat. És un imbècil.
Has fet els deures de Química?
Sí, els tinc a casa. Els vols? Te'ls porto si els necessites.
Ostres, em salvaries la vida. Gràcies.
Guai.
Ens coneixem? Em sones moltíssim.
No, és que tinc una cara molt comú.
No, ho tinc a la punta de la llengua.
Campament Deerkill. Fa tres anys?
Sí, hi vaig anar.
Sí.
Ets la que va pixar a la piscina i ho va negar.
Bé, marxo.
Ha estat un plaer...
Lucy.
Lucy. És el meu segon nom.
Vinga, noies, prepareu-vos!
No pot ser veritat.
- Has de veure una cosa. - Què? Sí.
Això és una màquina del temps?
Em va cegar una llum i ara soc aquí, així que...
D'acord, és que m'esperava que fos més futurista.
Per què vas triar el 16 d'abril de 2003?
El 16 d'abril?
Hòstia. No has de fer res ara, oi?
No.
Perfecte. M'ajudaràs a tornar.
Benvinguda.
Això mola moltíssim.
De debò? Gràcies.
Soc aquí la majoria del temps. És millor que ser a casa, però...
M'ajudes?
- Lucy. - Què?
És la màquina del temps més grossa que he agafat mai. Ajuda.
- Els costats, bé? - Sí. Vigila.
Ja vigilo.
A poc a poc.
- Ja? Sí. - Sí que pesava.
Això estava encès.
I ara no.
"SONR."
Potser en necessitem un altre.
SONR? Aviam...
No es pot entrar en un centre de recerca nuclear i demanar una mostra.
El meu pare treballa allà.
Ostres.
Perdona?
M'encanta.
- I no menjo des de 2024. - Sort que en tinc més.
Salut.
Per tornar a casa.
CLUB DE REM
Emmy?
Necessito que parlem.
Quedem aquesta nit?
Treballo.
Em puc acostar al museu.
- És que necessito parlar amb tu i... - Summer, ja.
Has pres una decisió.
Deixa'm en pau, per favor.
Perdona.
Per què t'ha amoïnat que avui sigui 16 d'abril?
Si aquesta nit passés quelcom dolent i tu ho sabessis, intentaries impedir-ho?
No.
Ja, ¿però no tinc com una mena de responsabilitat moral
si sé que a partir d'avui passaran coses dolentes?
Seria un gran error.
No es pot canviar el passat.
No desapareixeries d'una foto, com en Marty McFly,
sinó que podries crear una paradoxa, on tothom, arreu del món...
desaparegués de totes les fotos.
Deixarien d'existir.
He d'anar a treballar, així que...
Em podries portar a un lloc?
Tinc un pla.
Això és casa meva.
Això és casa teva? Vius aquí?
Quinn! Hola!
La Summer és la teva germana?
No et sorprenguis tant.
Agafo la targeta del meu pare i marxem.
Lucy, no és bona idea.
No hauries d'interactuar amb la teva família.
No és ideal, però és l'única manera d'entrar a SONR.
D'acord. Vinga.
Som-hi.
Hola.
- Summer. - Hola.
Hola.
T'he portat els deures que volies.
Això és de càlcul. Tens els de Química?
Necessitava els de Química.
Ah, els de Química.
No, saps? No els tinc, però la Lucy et pot ajudar.
Li encanta la ciència, oi?
Sí, ja sé que ens acabem de conèixer, però se'm donen molt bé les ciències.
- Millor que a en Quinn. - De debò? D'acord. Sí.
- Guai. Gràcies. - De res.
- Endavant. - Sí.
Molt bé.
Jo me'n vaig a treballar, ja...
- Adeu! - Ma casa és un desgavell, però tu ni cas.
Tinc gana.
- Quina gana. - Hola.
Hola, menjar.
Qui ha vingut?
És la Lucy. Ve a ajudar-me amb els deures.
- Molt de gust, Lucy. - Hola, Lucy.
Jo ja podria sopar.
Un plaer conèixer-los.
Tens gana?
Hem fet molt de menjar.
- Sí, queda't, tia. - És clar, tia.
Acabes de dir "tia"?
Ets més que benvinguda.
SONR GIL FIELD, ENGINYER
M'encantaria, gràcies.
- Ai, perdona. - Ai, perdona.
Sou molt bufones.
Senyor.
La Val i en Brian van al centre comercial. Potser la Lucy i jo hi podríem anar també.
Bon intent. Primer, els deures.
Lucy, moltes gràcies per ajudar la Summer.
- En necessita molta, d'ajuda. - Mama.
Perdona, vida.
És que tens molt de potencial.
Quan l'Emmy t'ajudava, anaves molt bé.
Ja ho heu solucionat?
No.
És boníssim. Sempre cuina vostè?
La Summer i jo fem el sopar gairebé tots el dies.
És el que més m'agrada fer amb ella.
Sopeu junts a casa teva?
No gaire.
- Pots venir sempre que vulguis. - Sí, per descomptat.
Ei, Lucy.
Estàs bé?
Els teus pares no...
No s'assemblen gens als meus.
Quina sort.
Has vist com s'ha posat ma mare amb les notes?
Sí, la meva és igual.
Amb les notes, no, però amb tota la resta, sí.
No soc bona en Matemàtiques.
Ni en Anglès.
Ni en Llengua, ni en ciències.
La Val i jo li vam demanar al Sr. Fleming que no ens suspengués.
De debò?
Sí.
- Per això et fa els deures en Quinn? - Es va oferir ell.
És molt maco.
Som amics de fa temps.
És com un germà.
Però ma mare em mataria si ho sabés.
Un dubte.
Aquest look.
Què vols expressar exactament?
Vine amb mi.
- És una mica massa. - No, es queda curt.
Brutal!
Ostres!
És brutal!
- Massa glamur. - Estàs...
Mola molt!
Perdona.
Emprova-t'ho tot.
Següent. El temps són diners.
- D'acord. - Sí.
Què?
És talla única.
- Semblo la Hannah Montana. - Qui?
Quan acabem, semblaràs la Mariah!
Següent.
Ho aconseguirem.
No està malament.
Ara sí que sí.
No t'ofenguis.
Tranquil·la.
Llavors...
Tu, la Val i en Brian fa molt que sou amics, oi?
Com ho saps?
Per Instagram.
Facebook.
Myspace.
M'ho ha dit en Quinn.
Ha estat increïble com has plantat cara a l'Ethan i a en Brian abans.
Jo no hagués pogut.
És clar que sí.
Són imbècils.
No tenen un mal fons.
Són els meus millors amics.
Tant de bo poguéssim anar al centre comercial i els coneixeries.
Què en penses? Lleopard o zebra?
Qualsevol quedarà bé al meu terra.
Frena.
Conec la Val des dels cinc anys i és una persona superdolça.
No són perfectes, però no podria viure sense ells.
Això potser et sona estrany, però...
Si anés a passar quelcom dolent i tu ho sabessis, intentaries impedir-ho?
És clar. Qui no?
I si fes que passessin coses pitjors?
Ho impediria igualment.
- A quina hora tanca el centre comercial? - A les nou. Per?
- He de marxar. - Ara?
I els deures de Química?
D'acord.
Sí!
Atenció, per favor.
Tancarem d'aquí a cinc minuts. Gràcies per comprar amb nosaltres avui.
La viatgera del temps.
Sempre em resulta estrany trobar-me els alumnes fora de l'institut.
Perdoni.
- Puc emprovar-me això? - Tanquem ja.
Seré superràpida. Ni sabràs que soc aquí. Per favor.
- Ah, i d'això necessito una M. - I tant! Aviam.
- Passa aquí i ara et porto la talla. - Gràcies.
Lucy?
Quinn.
Hola. Has vist la Val i en Brian?
Sí, ell ha vingut abans. Ha llogat American Psycho. Li va perfecta.
Brian, vine i mira com de maco és això.
"Amor, t'agrada la meva jaqueta de lleopard?"
"Ets una bèstia."
"T'agrada?"
Ei, això s'ha apagat.
Ara saps on són?
M'ha semblat sentir que la Val volia anar a Wetslide.
- Però no ho sé. - On és?
- Al tercer pis. - Tercer.
Espera, Lucy, per què ho dius?
Brian?
Brian!
Brian.
Au, va, Brian, no fa gràcia.
WETSLIDE SÓN AQUÍ!
Val!
Corre!
Val?
Val!
Auxili!
No!
Lucy! Què passa?
Hòstia santa.
Vigila quan pugis.
Guai. Ningú sabrà que hi ets.
Gràcies per acollir-me.
Et pots posar aquí.
Et deixo una manta per després.
I... Per si tens més fred.
Gràcies.
Estàs bé?
El guardià...
Ell no moria.
He fet que l'assassí de Sweetly mati més encara.
Un moment.
Només posen nom als assassins en sèrie.
Sí, mata també...
No, calla.
No ho vull saber.
Però...
Enxampen qui ho fa?
Ma mare sempre va sospitar de l'Ethan.
En teoria, tenia coartada per a tots els assassinats, però...
Aquestes morts són un cop molt fort per al poble.
Lucy, no ho pots impedir.
Em sap greu, però fos el que fos el que passés, ha de passar.
Ens hauríem de centrar en arreglar la màquina i que tornis.
Necessitem la targeta del meu pare.
D'acord.
Hi aniré al matí.
On és?
Lucy?
Em vas preguntar si impediria que passés quelcom dolent si ho sabés.
- I vas marxar al centre comercial. - A impedir-ho.
Com ho anaves a saber?
- A no ser... - Marxo.
No. Els meus amics són morts.
M'has de dir la veritat.
Ja ho sé. I te la vull dir.
- Però no em creuràs. - Sí que et creuré.
Per favor.
Soc la teva germana.
Però encara no he nascut.
Què?
Vinc del futur.
Vens del futur.
Mira.
T'ho puc demostrar.
D'aquí a vint anys, trobo aquesta carta de l'Ethan sota el terra.
No l'he vist mai.
Mira, no em creguis si no vols, però...
Qui s'inventa una cosa així?
TRES MORTS AL CENTRE COMERCIAL
Hola.
- Ja saps com tornaré a casa? - No.
- Tens la targeta del teu pare? - No, hi tornaré després.
Ara anava a fer això.
- Vols que ho faci jo o...? - No, tranquil.
- Estàs bé? - Sí, és que vull tornar a casa.
Fliparies si em veiessis amb un PC.
Ja flipo.
"Connectar partícula A a B."
Sabem que la A és el làser, però la B, ni idea.
Aquí diu "rubidi".
Antimatèria.
Ah, ja.
Com un entrellaçament quàntic: matèria i antimatèria.
Si tinguéssim les dues partícules a cada extrem de la màquina,
podríem connectar-les.
- Sí. - I obrir un forat de cuc microscòpic.
Pel qual vas venir.
Llavors aquí hi deuria haver prou antimatèria
com per poder crear una singularitat que et permetés viatjar en el temps.
Això necessitem: més antimatèria.
JO ARA SOC LLIURE TE'N PENEDIRÀS
Hòstia santa.
Ens hem de colar en la central.
Potser en podem hackejar la web. Busco SONR.
Passa.
CONNECTAR
Ui, crec que l'he cagat.
- Què? Dona-li temps. - I aquest soroll? S'ha espatllat?
El del mòdem? Els mòdems sonen així.
SONR. RECERCA NUCLEAR
He mirat les connexions i el braç B va. Només ens cal un altre dispositiu.
Guai.
Saps? És una merda que hagis de marxar.
Mola...
tenir algú amb qui fer coses.
No em ve gaire de gust tornar a la meva vida, no et pensis.
Però no em puc quedar.
Per què no hi vols tornar?
És que...
És com que soc una mica invisible.
I em fa sentir sola, saps?
Sí, el...
El meu pare va marxar fa un parell d'anys i...
la meva mare...
Sé què és sentir-se sol.
Saps? Si l'arreglem, m'agradaria veure el meu futur.
Per què?
Per si és millor que...
això.
- Hola. - Hola.
Tu la creus, oi?
Sí, la crec.
És una bogeria,
però m'encaixen moltes coses.
M'ho has d'explicar tot.
Arribaré a Broadway? Em casaré?
- Inverteixo en Blackberry? - Això no ho facis, no.
No t'hi amoïnis.
Estàs genial.
Tens un bon treball, grans amics, i un marit tan maco que fa ràbia.
Ho tens tot.
I...
Qui ha matat la Val i en Brian?
No ho sé.
- No resolen cap dels assassinats. - N'hi ha més?
Senyor. A qui més maten?
Mira, no es pot fer res. Jo ho vaig intentar i ho vaig empitjorar.
Ho dius de debò?
Hem de fer alguna cosa.
En aquest context, això és molt subjectiu.
Podríem salvar una vida o començar la Tercera Guerra Mundial.
- Exacte. - A qui més maten?
Lucy.
Per favor.
A l'Emmy Golden.
L'Emmy?
La maten avui.
Al museu marítim.
L'Emmy.
Ho hem d'impedir.
Quinn, per favor.
Et necessito.
És al museu ara mateix i... Em pots...?
Sí, i tant, et puc portar o el que sigui.
I la Tercera Guerra Mundial?
Potser no passa.
O potser alterem el futur i morim tots.
- No alterarem el futur. - No.
- Només el maquillarem una mica. - El maquillarem.
- Sí.
- Com en Algú com tu. - Sí.
No recordo que a la pel·li acabin amb el continu espaitemporal.
No deixaré que matin l'Emmy.
Quin tipus de persona deixa que passi una cosa així?
Com ho fem?
MIX PER A TU JO
Com pot ser? L'he trucat tres cops al telèfon del treball i no contesta.
Jo vaig al Bradbury, i vosaltres, al Keenora, l'altre vaixell.
Sempre està obert pel darrere.
MUSEU MARÍTIM
Vigila el cap.
Emmy, que hi ets?
Emmy?
Per què l'assassí havia de triar el museu més esgarrifós del món?
Per què la gent treballa aquí?
BRADBURY DRASSANA ESTATAL
Emmy?
Emmy.
Hòstia.
I això?
No ho sé.
No.
Senyor.
Merda de museu.
Ja veus.
Vinga.
Emmy!
Emmy, gira't!
Són a dalt.
Emmy!
Merda.
Emmy!
Darrere teu!
Summer?
No s'obre! Summer!
- Tanca. - Ho intento!
Tanca.
Vigila!
- Per aquí, vinga. Corre. - Que ve. Correu.
Correu.
Correu!
Estàs bé?
Sí. Una mica en xoc.
Gràcies per venir.
Ho hem aconseguit.
Hem salvat l'Emmy i no ha mort ningú més.
Sí, espero que visqui una vida llarga, avorrida i sense incidents.
He pensat que potser podríem salvar la següent víctima.
Qui és?
La Summer.
És la Summer?
Lucy, per què no estem fugint? L'hem de treure d'aquí.
Ja ho sé.
L'hem de salvar.
L'hi has de dir, Lucy.
Sí.
L'hi diré aquesta nit.
Emmy i tu.
Emmy i jo, què?
La carta.
"Te'n penediràs"?
Pensava que era de l'Ethan, però no.
És de l'Emmy.
Sí.
Sí, vam quedar que ho diríem als pares.
I em vaig fer enrere.
No els hi puc dir.
Ets la primera persona a qui l'hi explico, de fet.
Aviam, la cosa millora.
La situació no és perfecta, però s'ha avançat una mica.
No et vull fer espòiler, però legalitzen el matrimoni homosexual.
Molta gent guai surt de l'armari.
En fi, la cosa és que pots ser tu mateixa.
Llavors per què has dit que tenia marit?
Això és pitjor que morir-se.
T'he d'explicar...
una cosa del teu futur.
Hola.
- Hola. - Summer.
- Delores. - Aviam...
Pasta Alfredo amb pollastre i pastís de formatge amb maduixes.
Sí.
Digueu-me que a 2003 també hi ha bastonets de pa.
- És clar. - Doncs jo el mateix.
De seguida.
Escolta, som amigues?
Ja sé que dec tenir com 40 anys,
però som germanes.
Quin rotllo que naixessis tan tard.
Vas ser un accident?
No.
Van fer in vitro i tot.
Per què van trigar tant?
Què passa?
Res.
- És boníssim. - Au, va.
Bon dia, Lucy.
Bon dia.
Que d'hora.
Soc molt matinera.
Passa. Saluda.
Bon dia, Lucy.
Espero que la Summer no t'hagi molestat.
No, és que no podia dormir.
Què faràs aquest estiu, Lucy?
Doncs m'han concedit unes pràctiques a la NASA.
A la NASA? Ostres.
- Que bé. - Impressionant.
Felicitats. Els teus pares deuen estar molt orgullosos.
Gràcies.
Vols esmorzar? Et porto un plat.
He de marxar, però gràcies.
Potser els sembla estrany, però...
Han pensat algun cop en tenir més fills?
No.
- T'imagines? - La Summer ens va donar molta feina.
- Crec que amb una anem bé. - Sí.
- És clar.
- Gràcies per tot una altra vegada. - Ja saps on som.
Quinn?
ESTIMADA SUMMER NO DEIXO DE PENSAR EN TU
NO M'HO TREC DEL CAP NECESSITO DIR-TE COM EM SENTO
UN FOC EM CREMA PER DINTRE
Lucy.
Tinc la targeta del meu pare.
- Així que ja podem anar a SONR. - Guai.
Hauríem de provar els làsers.
Ja l'hi has dit, a la Summer?
Lucy?
No l'hi has dit.
Per què no?
L'hi volia dir, però...
m'he adonat que si ella viu,
jo no naixeré.
Deixaràs que la matin, llavors?
No m'has sentit?
- Si ella viu, jo deixaré d'existir. - No puc deixar-la morir.
No puc.
Per què l'estimes?
- Jo no hi tinc res a veure. - Per favor.
És molt complicat.
Som germanes.
Hola.
T'he d'explicar una cosa.
Llavors si jo moro, tu vius.
I si jo visc, tu no existeixes.
Això sembla.
Però la veritat és que no he arribat a existir mai.
Sempre he sentit que la meva vida estava definida per la teva mort.
En morir, vas deixar un...
Un buit a les nostres vides.
I els pares el van intentar omplir amb mi.
No et coneixia.
Però ara sí.
I ho entenc.
Si t'hagués perdut...
també m'hauria destrossat la vida.
És normal que vulguis viure, Lucy.
No sé què em passarà.
A mi.
No ho sap ningú, això.
Però no vull un futur on tu no hi siguis.
Has de fer tot el que vols fer.
Has de viure.
Tinc un pla per salvar-te.
- Però has de confiar en mi. - D'acord.
SONR NOMÉS PERSONAL AUTORITZAT
Hola.
Has vingut.
Era el pla, oi?
Ho sento.
He estat una egoista.
T'entenc. No us vull perdre a cap de les dues.
Robem una mica d'antimatèria.
FESTA DE PRIMAVERA GRANER
Ei, vens o què?
A gas.
Sí!
Sí.
SONR. RECERCA NUCLEAR LABORATORI
Creus que podrem salvar la Summer i enviar-te a casa?
Sí, si seguim el pla i matem l'assassí.
Merda.
Amaga't.
Ei, DJ!
És un guardià i prou.
Brian, Val...
Descanseu en pau. Això és per vosaltres.
Per una vida llarga!
Salut.
Salut!
Eh, és la nostra cançó.
Hauria d'haver fet això fa molt de temps.
T'estimo.
Vull que ho sàpigues.
Per què fas com si no ens anéssim a veure més?
Perdona.
Summer.
- Vinga, hem de córrer. - Un moment.
Què?
No volies salvar la Summer. Per què ara sí?
Perquè l'he conegut.
Durant tota la meva vida ha estat
com una presència que em sotjava i que mai podria igualar.
I ara és la meva germana.
De debò.
Ho he d'intentar.
Ah, ets aquí.
Quinn.
Què hòs...?
Lucy?
L'assassí ha estat aquí.
Necessita antimatèria.
La màquina és seva.
Ve del futur.
Llavors juga amb avantatge.
No. D'això res.
Perquè jo també vinc del futur.
Moro aquí.
- Ho hem aconseguit? És mort? - Summer?
Summer!
Sí! Està viva!
Ei, estàs bé?
Vinga, va, pugeu!
- Correu! - Sí.
- Som-hi. - Vinga, pugeu!
- Vinga! - Corre!
Som-hi! Ha funcionat!
Es belluga.
- Què? - Es belluga.
Quinn.
- L'has d'atropellar. - Quinn, mata'l! Afanya't!
Afanya't! Mata'l!
No puc! S'ha enganxat!
Gent.
Quinn.
Mare meva.
Quinn?
Soc jo.
Fica marxa enrere i fotem el camp!
Accelera, va!
- Porta'm a la màquina. - És al meu garatge. Sap on visc.
Compto amb això.
Lucy, espera.
No seré aquell monstre.
T'ho juro, creu-me.
Et crec.
Quan vingui, distraieu-lo mentre engego la màquina.
Noies.
És aquí.
CARREGANT
Hola.
Com anem?
Què t'ha passat?
No vols dir "què ens ha passat"?
No.
Som la mateixa persona.
Amic.
Doncs moltes coses.
Tothom em menyspreava.
No li importava a ningú. Em tractaven com una merda.
I llavors va passar això del riu.
Ai, el riu.
T'hi van llançar.
I la Summer...
La Summer reia mentre cridaves.
- Això no ha passat. - A la meva línia temporal, sí.
I va anar a pitjor.
Per culpa seva tot va anar a pitjor!
Però què dius?
Ei!
Recordes la carta?
Em vaig despullar per complet.
CARREGANT ANTIMATÈRIA ACCEPTADA
I tu em vas dir que no ens podries estimar mai d'aquella manera.
Perquè tu...
fas pena!
No.
Només volia fugir.
I vaig traçar un pla.
Matar la Summer i els seus millors amics
i llavors desaparèixer en el temps.
Que no volgués estar amb tu no et dona dret a matar-me.
Ei.
Si jo moro, tu també, oi?
Ja veuràs que això no va així.
CARREGANT
CARREGAT
El que no vas preveure quan vas matar la Summer...
és que em crearies a mi.
- Treu-la d'aquí! - Marxem!
Estàs començant a tocar-me molt els nassos.
Vinga.
Ho gaudiré molt, això.
Dubto que ho hagis gaudit més que jo.
M'agradava tenir germana. No l'hi he pogut arribar a dir.
Almenys no tornarem a veure l'assassí.
Ni a la Lucy.
D'això res.
Lucy.
He tornat.
- I l'assassí? - Mort.
I tu, què?
I la teva vida? I el teu futur?
En tornar al 2024, he pensat que...
potser el meu destí és ser aquí.
Amb tu.
Aquest és el teu lloc.
Aquest és el teu futur.
Llavors has matat l'assassí i tot seguit has tornat?
En realitat he tornat a casa per veure què havia canviat.
I?
Els meus pares no sabien qui era.
- M'ho has d'explicar tot. - Només et diré que no hi ha marit.
A l'atenció de la NASA, gràcies per acceptar-me a les pràctiques de 2003.
Els envio la meva carta de presentació, tal com em van sol·licitar.
AQUÍ LA TENEN.
El més important que he après a la vida és que hem de viure el present.
De petita, em trobava atrapada, vivint sota una ombra del passat.
Se'm va dir que prengués les regnes del meu futur,
però el futur no està garantit.
Un sol moment en l'espaitemps et pot canviar la vida.
Pots perdre el que estimes en un instant
o pots guanyar un millor amic si li dones una oportunitat.
La meva gent m'ha ensenyat
que no hem de perdre temps lamentant el passat...
- Para. - ...ni preocupant-nos pel futur.
Pel present.
L'únic moment pel que val la pena lluitar és l'ara.
- Salut. - Salut.
La vida és curta.
L'únic que podem fer és gaudir el moment i abraçar la gent que ens estimem.
I aquest moment és ara.
Sempre he volgut tenir una germana petita.
- Aviam, la gran soc jo. - Jo soc més gran que tu.
Però si jo he nascut vint anys abans.
Mirant-nos és evident que jo soc la gran.
No.
Subtítols: Teresa Pitarch Porcar