Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- מסיבת אביב‬ ‫אסם החציר -‬
‫- 18 באפריל, 2003 -‬
‫היי! סאמר.‬
‫היי.‬ ‫-קווין. היי.‬
‫היי.‬
‫לא ידעתי אם תבואי הערב.‬
‫גם אני לא.‬
‫עושה רושם שאני היחידה שפוחדת מרוצח סדרתי.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני יודע שהם היו החברים הכי טובים שלך,‬ ‫ואני יודע שאת ואמי הייתן קרובות.‬
‫את בסדר?‬
‫לא.‬
‫מה זה?‬
‫רציתי לתת לך...‬
‫היי! באת!‬
‫איתן.‬
‫זאת לא מסיבה אם סאמר פילד לא שם.‬
‫מסיבת אביב, מותק!‬
‫בואי!‬
‫כאן יחידה 7, סיור עוצר,‬
‫בדרך למסיבה לא חוקית באסם, עבור.‬
‫חכי שנייה.‬
‫היי!‬
‫היי.‬
‫סאמר!‬
‫אני ממש מצטערת על אמי.‬
‫מה שלומך, סאמר?‬ ‫-בסדר.‬
‫הייתי בקניון כשזה קרה.‬
‫היי, די-ג'יי!‬
‫אני פשוט...‬
‫טוב, כולם, כוסות למעלה!‬
‫בראיין וואל היו החברים הכי טובים שלי.‬
‫כלום לא יהיה אותו דבר בלעדיהם, בלי אמי.‬
‫אני מקווה שיתפסו את המשסף מסוויטלי,‬ ‫ושהוא יישרף על מה שהוא עשה.‬
‫בדיוק!‬ ‫-ואל, אמי, בראיין.‬
‫נוחו על משכבכם בשלום.‬
‫המסיבה הזאת לכבודכם.‬
‫לחיים!‬ ‫-לחיים.‬
‫כולם מתנהגים כרגיל.‬
‫כן. אני יודע, גם אני מתגעגע אליהם, בסדר?‬
‫אבל המטרה של המסיבה היא להשתכר ולשכוח מזה.‬
‫לא בשביל זה באת?‬ ‫-לא. לא הצלחתי לישון.‬
‫אני מתגעגעת לאמי מאוד.‬
‫לא רציתי להיות לבד.‬
‫היי, סאמר, סליחה.‬
‫פשוט... אני... מה?‬
‫היי, סאמר. סאמר!‬
‫הילדים האלה רוצים למות?‬
‫הם בטח משחררים קצת לחץ, זה הכול.‬
‫טוב, חבר'ה, המסיבה נגמרה!‬
‫מי שיוצא אחרון מבלה‬ ‫את הלילה בתחנה. מה אתם אומרים?‬
‫קדימה.‬
‫הצילו! הצילו! בבקשה, שמישהו יעזור לי!‬
‫- זמן קטוע -‬
‫- 18 באפריל, 2024 -‬
‫מה קורה כשכוכב זוהר מת?‬
‫חור שחור נולד,‬
‫משהו בוהק ונוצץ נעלם פתאום,‬
‫ומשאיר אדוות על פני המרחב והזמן.‬
‫למרבה הצער, זה נשמע בדיוק כמו החיים שלי.‬
‫- תוכנית ההתמחות בנאס"א‬ ‫סטטוס רישום -‬
‫יש!‬
‫הגשתי מועמדות‬ ‫לתוכנית ההתמחות בנאס"א לשנת 2024,‬
‫כי לפעמים יש לי תחושה‬ ‫שהחיים שלי הם חור שחור.‬
‫ב-16 באפריל, 2003,‬
‫המשסף מסוויטלי יצא למסע הרג בן שלושה ימים.‬
‫ארבעה צעירים נרצחו, ביניהם אחותי.‬
‫זה אמנם קרה לפני יותר מעשרים שנה,‬ ‫אבל האסון עדיין מרחף מעל העיירה.‬
‫ובכל שנה, ביום השנה למותם,‬
‫אני נזכרת שרגע בודד אחד בזמן‬
‫יכול לשנות הכול.‬
‫העבר מאפיל על העתיד שלי,‬ ‫ואני לא יודעת איפה אני משתלבת.‬
‫אני רוצה לנסות להבין‬ ‫את החלקים האפלים ביותר ביקום,‬
‫ומה המקום שלי בתוכו.‬
‫- תיכון סוויטלי -‬
‫בוקר טוב!‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫יש!‬
‫ידעתי שנאס"א יקבלו אותך.‬
‫מה ההורים שלך אמרו?‬
‫לא סיפרת להם.‬
‫מר פלמינג, אני לא יכולה‬ ‫לספר להם דווקא היום מכל הימים.‬
‫אחותך... הייתה תלמידה שלי.‬
‫היום הזה בטח לא קל לך.‬
‫אפילו לא הכרתי אותה.‬
‫חוץ מזה, אין סיכוי שההורים שלי‬ ‫ירשו לי לנסוע לוושינגטון לשלושה חודשים.‬
‫הם בקושי מרשים לי לצאת אחרי השקיעה.‬
‫די, אולי הם יפתיעו אותך.‬
‫כמה זמן מר פיקלס כבר בקופסה הזאת?‬
‫תני לי לחשוב.‬
‫עשרים שנה?‬
‫אני מרגישה את הכאב שלך, פיקלס.‬
‫היי, לוסי...‬
‫לוסי, אל תיתני לחיים שלך פשוט לקרות לך.‬
‫קחי שליטה על העתיד שלך.‬
‫ארבעה ילדים נרצחו בשלושה לילות,‬ ‫והרוצח אפילו לא נתפס.‬
‫כן, לגמרי כמו סרט אימה.‬
‫אנחנו ממש צריכות להתחיל פודקאסט.‬
‫לא יודעת. אף פעם לא יתפסו את הרוצח.‬
‫עברו עשרים שנה.‬
‫איך אמרת שהם מתו?‬
‫אחת נהרגה במוזאון הימי הישן, לא?‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אני יודעת ששני הראשונים היו בקניון.‬
‫איכס, קניונים.‬
‫- לא נשכח אתכם -‬
‫- סאמר פילד‬ ‫אמי גולדן -‬
‫- סאמר -‬
‫- באפי קוטלת הערפדים -‬
‫- לסאמר, חברות הכי טובות לנצח -‬
‫- המשסף מסוויטלי:‬ ‫ארבעה נרצחים אחרי שלושה לילות -‬
‫- המשסף מכה שוב‬ ‫מסיבת האביב הסתיימה ברצח באסם -‬
‫"סאמר, אני יצאתי לחופשי,‬ ‫אבל את לעולם לא תשתחררי.‬
‫"את תתחרטי על זה."‬
‫"א'"?‬
‫לוס?‬
‫מה את עושה פה?‬
‫חיפשתי אותך.‬
‫טוב, צריך ללכת. אנחנו יוצאים.‬
‫ברוכים הבאים לאוליב גרדן.‬
‫המנה המיוחדת של משפחת פילד.‬
‫תודה, דולורס.‬
‫את ממש דומה לה.‬
‫סליחה. אתם צריכים עוד משהו?‬
‫לא, אנחנו מסודרים. תודה, דולורס.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי, ילדונת, איך היה היום שלך?‬
‫התקבלתי להתמחות.‬
‫התקבלת למה?‬
‫בנאס"א.‬ ‫-נאס"א?‬
‫אפילו לא ידעתי שהגשת מועמדות.‬ ‫-איפה זה, מותק?‬
‫בוושינגטון. בקיץ.‬
‫אני...‬
‫מה עם סונ"ר?‬
‫כשהיית ילדה, אהבת לבוא איתי לעבודה.‬
‫בטח אוכל לסדר לך התמחות שם.‬
‫זה פה, בסוויטלי.‬
‫בסונ"ר עושים דברים מתקדמים.‬
‫בואו נדבר על זה אחר כך.‬
‫צריך לאכול, כדי שנוכל ללכת לחלוק כבוד.‬
‫אמא שלך הייתה מבשלת. היא הייתה מדהימה.‬
‫את זוכרת שסאמר הייתה עוזרת לך?‬
‫- סם החצ -‬
‫אני זוכרת את הצעדים‬ ‫הראשונים שלך כאילו שהם היו אתמול.‬
‫אני מתגעגע למשחקים איתך.‬
‫לפחות לא תצטרכי‬ ‫להעמיד פנים שאת נותנת לי לנצח.‬
‫לוסי, מותק?‬
‫הבאת מתנה בשביל סאמר?‬
‫כן.‬
‫השארתי אותה במכונית.‬
‫מה זה?‬
‫- הפעל -‬
‫- היעד: 16 באפריל, 2003 -‬
‫- יציאה: 18 באפריל, 2024 -‬
‫- סונ"ר -‬
‫מה?‬
‫מה קורה פה?‬
‫אמא?‬
‫לאן הם נעלמו?‬
‫- אסם החציר -‬
‫מה נסגר?‬
‫- אין קליטה -‬
‫- הרשת לא נמצאה -‬
‫לא.‬
‫אמא?‬
‫אבא?‬
‫- ריוורסייד גריל -‬
‫רגע, הריוורסייד גריל פתוח?‬
‫- סוויטלי, מינסוטה‬ ‫פסטיבל הקיץ, 2003 -‬
‫2003?‬
‫מה קורה פה?‬
‫אני חייבת לדבר עם מר פלמינג.‬
‫- תיכון סוויטלי -‬
‫מה המצב, סאמר?‬
‫החלטת מה תלבשי?‬ ‫-אין לי מה ללבוש.‬
‫כנראה שנלך לקניון.‬
‫את מחכה למסיבת האביב?‬ ‫-כן.‬
‫היי, סאמר. אפשר לדבר?‬
‫באמת, איתן, תרגיע.‬
‫לכי לחפש, ואל.‬
‫בחייך, סאמר. אפשר לדבר לרגע? לבד.‬
‫אני צריכה ללכת. מצטערת, איתן.‬
‫איתן מאיירס?‬
‫היי, גבר. אתה אוכל סרט.‬
‫שחרר אותה.‬
‫אני לא מבין. היא מסיימת‬ ‫את זה בהפתעה אחרי שנתיים.‬
‫אל תיתן לזה להשפיע עליך.‬ ‫בוא נוציא עצבים על החנון הזה, קווין.‬
‫בבקשה אל תשתמשי‬ ‫במחשב שלי להורדות מוזיקה לא חוקיות.‬
‫מה?‬
‫את לומדת פה?‬ ‫-כן.‬
‫זאת אומרת, אני אלמד. יש לי שאלה.‬
‫תשאלי.‬
‫מה אתה חושב על מסע בזמן?‬
‫זאת שאלה היפותטית, בשביל עבודה שאני כותבת.‬
‫כולנו נוסעים בזמן.‬
‫את יודעת, אנחנו מתקדמים בקצב מזהיר‬
‫של שנייה אחת בכל שנייה.‬
‫סליחה.‬
‫אם רק היינו יכולים לחזור‬ ‫לרגע שלפני שהפלת את הצנצנת.‬
‫כן.‬
‫תזמון מושלם. קווין הוא גאון בפיזיקה.‬
‫כן...‬
‫פשוט... מסע אל העבר הוא רעיון נוראי,‬
‫כי הוא עלול ליצור פרדוקס,‬ ‫או פרדוקסים מרובים.‬
‫את עלולה ליצור אפקט‬ ‫מהדהד שיכול להיות הרסני.‬
‫טוב, לכו לאכול. שניכם.‬
‫צאו מפה.‬
‫בסדר.‬
‫מגיעים למר פיקלס חיים יותר טובים.‬
‫איך את יודעת איך קוראים לו?‬
‫בוא, חנון!‬
‫אנחנו הולכים לשחות!‬
‫יום יפהפה לשחייה.‬
‫היי, מה קורה פה?‬
‫בכל שנה השמיניסטים זורקים מישהו לנהר.‬
‫מסורת טיפשית.‬
‫את אמי גולדן?‬
‫כן. למה?‬
‫תפסיקו, בבקשה.‬
‫בוא כבר.‬ ‫-אני לא שומע אותך!‬
‫חבר'ה, די. זה לא מצחיק יותר. בבקשה!‬
‫היי.‬
‫איתן, אתה יודע שאני לא יודע לשחות! די!‬
‫היי, יש לך מצופים?‬
‫זמן לטבילה!‬
‫מה הבעיה? אתה לא יודע לשחות?‬
‫אתה יודע שלא!‬
‫תזרקו אותו!‬
‫היי! תעזבו אותו!‬
‫זאת סתם בדיחה.‬
‫כן, אבל היא לא מצחיקה.‬
‫אתם חושבים שזה מצחיק?‬
‫זה דווקא די מצחיק.‬
‫היי! מה קורה פה?‬
‫אני לא צריך שבחורה תילחם במקמי.‬
‫יש לך מזל, אתה יודע.‬
‫בתיכון שלי, כולם היו מצלמים סרטונים,‬
‫והיית נהיה ויראלי בטוויטר.‬
‫מה זה טוויטר?‬
‫או איך שזה נקרא עכשיו.‬
‫אם אתה באמת גאון בפיזיקה...‬
‫אני צריכה לספר לך משהו.‬
‫את מהעתיד.‬
‫אם זה נכון, תוכיחי.‬
‫אני אראה לך.‬
‫מה זה?‬ ‫-הטלפון שלי.‬
‫את מתקשרת איתו לאנשים?‬
‫אני לא באמת מתקשרת.‬
‫אבל זה הפנס שלי,‬ ‫השעון המעורר שלי, נגן המוזיקה שלי,‬
‫הטלוויזיה שלי... הכול.‬
‫את מהעתיד.‬
‫כן, תראה.‬ ‫אם אתה רוצה לפתוח אותו, זיהוי פנים.‬
‫תנסה לפתוח אותו.‬
‫אתה רואה?‬
‫תני לי לראות.‬
‫הוא בטח עלה מיליון דולר.‬
‫אמי, חכי!‬ ‫-מה?‬
‫אני מצטערת, טוב?‬
‫זה לא שפוי.‬
‫אני יכולה לסדר הכול.‬ ‫-אל תיגעי בי, סאמר.‬
‫זה לא טלפון, זה מין מחשב כיס זעיר.‬
‫אני לא מבין איך אפשר‬ ‫להתקשר איתו למישהו. זה...‬
‫רגע, חכי. יש לי עוד מיליון שאלות.‬
‫ארנולד שוורצנגר הוא הנשיא?‬
‫הרבה יותר גרוע מזה.‬
‫פריס הילטון עדיין שווה?‬
‫זאת השאלה השנייה שלך?‬ ‫-אני סתם סקרן.‬
‫יש רובוטים בתור חיות מחמד?‬ ‫-יש "רומבה",‬
‫זה שואב אבק רובוטי.‬
‫קווין.‬
‫היי!‬
‫היי, סאמר.‬
‫היי, קווין. סליחה על איתן.‬
‫הוא סתם צחק איתך.‬
‫חוץ מזה, זרקתי אותו. הוא אפס.‬
‫עשית את השיעורים בכימיה?‬
‫כן, הם אצלי בבית.‬ ‫את רוצה אותם? אני יכול לתת לך אותם.‬
‫אוי, וואו, זה ממש יציל אותי. תודה.‬
‫בסדר.‬
‫אני מכירה אותך? את ממש מוכרת לי.‬
‫לא, פשוט יש לי פרצוף כזה.‬
‫לא, חכי שנייה. זה יחזור אליי.‬
‫קייטנת דירקיל, לפני שלוש שנים?‬
‫כן, הייתי שם.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬
‫את זאת שהשתינה בבריכה ואז הכחישה.‬
‫טוב, תסלחו לי.‬
‫נחמד להכיר אותך...‬
‫לוסי.‬
‫לוסי. זה השם האמצעי שלי.‬
‫טוב, גבירותיי, להתלבש.‬
‫זה לא יכול לקרות.‬
‫יש משהו שאתה צריך לראות.‬ ‫-הא? כן.‬
‫את אומרת לי שזאת מכונת זמן?‬
‫היה הבזק אור, ועכשיו אני פה, אז...‬
‫טוב, פשוט חשבתי‬ ‫שמכונת זמן תיראה יותר עתידנית.‬
‫למה בחרת ב-16 באפריל, 2003?‬
‫ה-16 באפריל?‬
‫אוי, שיט. אין לך משהו לעשות עכשיו, נכון?‬
‫נכון.‬
‫יופי. בוא נשלח אותי הביתה.‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫מגניב מאוד.‬
‫כן? תודה.‬
‫אני מבלה פה ברוב הזמן.‬
‫יותר טוב מהבית שלי, אבל...‬
‫תעזרי לי.‬
‫לוסי!‬ ‫-כן?‬
‫זאת מכונת זמן כבדה.‬
‫תעזרי בבקשה.‬ ‫-בסדר.‬
‫את מחזיקה מהצד?‬ ‫-כן. תיזהר.‬
‫אני נזהר.‬
‫לאט.‬
‫עברנו? בסדר.‬ ‫-זה היה כבד.‬
‫קודם האור הזה דלק, ועכשיו הוא כבוי.‬
‫"סונ"ר".‬
‫אולי פשוט צריך עוד אחד כזה.‬
‫סונ"ר?‬
‫אי אפשר פשוט להיכנס למכון מחקר גרעיני‬
‫ולבקש מהם דגימה.‬
‫אבא שלי עובד שם.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫סליחה.‬
‫זה החטיף האהוב עליי.‬
‫ולא אכלתי מאז 2024.‬ ‫-למזלך יש לי עוד אחד.‬
‫לחיים.‬
‫לחיי השליחה שלי הביתה.‬
‫- מועדון החתירה -‬
‫אמי?‬
‫אני ממש צריכה לדבר איתך.‬
‫- תיכון סוויטלי -‬
‫נוכל להיפגש איתך בערב?‬
‫יש לי עבודה.‬
‫אני יכולה לבוא למוזיאון.‬
‫אני פשוט ממש צריכה לדבר איתך...‬
‫סאמר, די.‬
‫קיבלת החלטה.‬
‫בבקשה, תעזבי אותי בשקט.‬
‫סליחה.‬
‫למה דאגת כששמעת שהיום ה-16 באפריל?‬
‫אם היית יודע שהלילה יקרה משהו רע,‬
‫היית מנסה לעצור אותו?‬
‫לא.‬
‫נכון, אבל אין לי סוג של אחריות מוסרית,‬
‫אם אני יודעת שמשהו ממש רע יתחיל הלילה?‬
‫זאת תהיה טעות עצומה.‬
‫את לא אמורה לשנות את העבר.‬
‫זה לא הסיפור של מרטי מק'פליי,‬ ‫כשהוא פשוט נעלם מאיזו תמונה.‬
‫את עלולה ליצור פרדוקס,‬ ‫שבגללו כולם, בכל מקום, פשוט...‬
‫ייעלמו מכל התמונות.‬
‫פשוט יפסיקו להתקיים.‬
‫אני חייב ללכת לעבודה, אז...‬
‫היי, אתה יכול לתת לי טרמפ?‬
‫יש לי תוכנית.‬
‫זה הבית שלי.‬
‫זה הבית שלך? את גרה פה?‬
‫קווין! היי.‬
‫רגע, סאמר אחותך?‬
‫אל תהיה כזה מופתע.‬
‫אני רק אקח את התג של אבא שלי, וניסע.‬
‫לוסי, זאת תוכנית מטומטמת.‬
‫את לא אמורה לתקשר עם המשפחה שלך.‬
‫היא לא הכי טובה,‬ ‫אבל זאת הדרך היחידה להיכנס לסונ"ר.‬
‫טוב. בסדר.‬
‫בואי נלך על זה.‬
‫היי!‬
‫סאמר...‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬
‫הבאתי את השיעורים שרצית.‬
‫זה במתמטיקה. יש לך את השיעורים בכימיה?‬
‫זה מה שהייתי צריכה.‬
‫כן, אופס, השיעורים בכימיה. לא. יודעת מה?‬
‫לא, אין לי את השיעורים בכימיה,‬
‫אבל לוסי יכולה לעזור לך.‬
‫היא מתה על מדע. נכון, לוסי?‬
‫כן. אני יודעת שרק עכשיו הכרנו,‬ ‫אבל אני מעולה במדע.‬
‫יותר טובה מקווין.‬ ‫-באמת? טוב, בסדר. כן.‬
‫בסדר. בטח. תודה.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫פשוט תיכנסי.‬ ‫-בטח.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אני נוסע לעבודה. אז...‬
‫ביי!‬
‫טוב, הבית שלי קצת מבולגן, אבל תתעלמי.‬
‫וואו, אני רעבה.‬
‫כל כך רעבה.‬ ‫-היי.‬
‫אוכל, שלום.‬
‫מי זאת?‬
‫זאת לוסי. היא תעזור לי עם השיעורים.‬
‫נעים מאוד, לוסי.‬ ‫-היי, לוסי.‬
‫אני מוכנה לאכול.‬
‫נחמד להכיר אתכם.‬
‫את רעבה?‬
‫הכנו יותר מדי אוכל.‬
‫את לגמרי חייבת לאכול איתנו.‬ ‫-לגמרי.‬
‫אמרת עכשיו "לגמרי"?‬
‫את מוזמנת.‬
‫- סונ"ר‬ ‫גיל פילד -‬
‫אני אשמח. תודה.‬
‫סליחה.‬ ‫-סליחה.‬
‫אתן חמודות מאוד.‬
‫וואו.‬
‫ואל ובראיין הולכים בערב לקניון.‬
‫לוסי ואני יכולות ללכת גם?‬
‫ניסיון יפה. קודם כול שיעורים.‬
‫תודה רבה, לוסי, על זה העזרה לסאמר.‬
‫היא צריכה כל עזרה אפשרית.‬ ‫-אמא.‬
‫מצטערת, מתוקה, אבל יש לך המון פוטנציאל.‬
‫הלך לך הרבה יותר טוב כשאמי עזרה לך.‬
‫השלמתן?‬
‫לא.‬
‫זה מדהים. את מבשלת ככה כל הזמן?‬
‫סאמר ואני מכינות ארוחה כמעט בכל ערב.‬
‫זה הבילוי המשותף האהוב עליי.‬
‫אצלכם אוכלים ארוחת ערב משפחתית?‬
‫לא ממש.‬
‫את תמיד מוזמנת הנה.‬ ‫-כן, בהחלט.‬
‫היי, לוסי.‬
‫את בסדר?‬
‫ההורים שלך פשוט... לגמרי שונים מההורים שלי.‬
‫יש לך מזל.‬
‫ראית איך אמא שלי‬ ‫מטפסת עליי בגלל הציונים שלי?‬
‫כן, גם אמא שלי כמוה.‬
‫לא בקשר לציונים, אבל בקשר לכל השאר.‬
‫אני לא כל כך טובה במתמטיקה.‬
‫או באנגלית.‬
‫או בספרדית. או במדע.‬
‫בסמסטר הקודם, ואל ואני היינו צריכות‬ ‫להתחנן שמר פלמינג לא יכשיל אותנו.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫בגלל זה קווין עושה את שיעורי הבית שלך?‬
‫הוא הציע.‬
‫הוא ממש מתוק.‬
‫אנחנו חברים כבר המון זמן.‬
‫הוא קצת כמו אח שלי.‬
‫אבל אמא שלי תהרוג אותי אם היא תגלה.‬
‫שאלה...‬
‫הבגדים שלך.‬
‫מה בדיוק ניסית לעשות?‬
‫בואי איתי.‬
‫זה קצת מוגזם.‬ ‫-לא, זה לא מספיק.‬
‫תשתקי!‬
‫אלוהים!‬
‫תשתקי!‬
‫קצת יותר מדי זוהר.‬ ‫-את...‬
‫פשוט מעולה!‬
‫סליחה!‬
‫תשתמשי בי כמו בקולב.‬
‫הבא בתור.‬ ‫-בסדר.‬
‫זמן זה כסף.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה?‬
‫מידה אחת לכולן.‬
‫אני נראית כמו האנה מונטנה.‬ ‫-מי?‬
‫כשנסיים, את תיראי כמו מריה קארי!‬
‫הבא בתור.‬
‫נמצא משהו, אל תדאגי.‬
‫זה לא הכי גרוע שיכול להיות.‬
‫אני סיימתי פה.‬
‫אל תיעלבי.‬
‫לא נעלבתי.‬
‫- סאמר -‬
‫אז...‬
‫את, ואל ובראיין חברים כבר הרבה זמן?‬
‫איך את יודעת?‬
‫אינסטגרם.‬
‫פייסבוק.‬
‫מייספייס.‬
‫נראה לי שקווין אמר לי.‬
‫לדעתי היה ממש מגניב‬ ‫איך שעצרת קודם את איתן ובראיין.‬
‫לא הייתי מסוגלת בחיים.‬
‫כן, את מסוגלת.‬
‫הם שמוקים.‬
‫זאת אומרת, הם לא מזיקים.‬
‫הם החברים הכי טובים שלי.‬
‫הלוואי שיכולנו ללכת עכשיו לקניון.‬
‫היית יכולה לפגוש אותם.‬
‫מה אתה אומר? נמר או זברה?‬
‫הכול ייראה טוב על הרצפה שלי.‬
‫תתנהג יפה.‬
‫אני מכירה את ואל מאז גיל חמש,‬ ‫והיא פשוט הכי מתוקה בעולם.‬
‫הם לא מושלמים,‬ ‫אבל לא הייתי יכולה לשרוד בלעדיהם.‬
‫זאת אולי שאלה מוזרה, אבל...‬
‫אם היית יודעת שעומד לקרות משהו רע,‬
‫היית מנסה לעצור אותו?‬
‫כן. מי לא הייתה מנסה?‬
‫ואם זה היה גורם למשהו רע לקרות אחר כך?‬
‫הייתי מנסה לסדר את הדבר הראשון בכל זאת.‬
‫מתי הקניון נסגר?‬
‫בתשע. למה?‬
‫אני חייבת ללכת.‬ ‫-עכשיו?‬
‫מה עם השיעורים בכימיה?‬
‫בסדר.‬
‫יופי!‬
‫לתשומת לבכם,‬
‫הקניון ייסגר בעוד חמש דקות.‬ ‫תודה שקניתם אצלנו היום.‬
‫חברתי למסע בזמן.‬
‫תמיד מוזר לראות תלמידה מחוץ לבית הספר.‬
‫סליחה. אני מצטערת.‬
‫- קניון סוויטלי -‬
‫אפשר להשתמש בחדר הלבשה?‬ ‫-אנחנו סוגרים.‬
‫אני אזדרז. אפילו לא תדעי שאני פה.‬
‫בבקשה.‬
‫ואני צריכה מידה מדיום.‬ ‫-כמובן. בסדר.‬
‫את יכולה להיכנס. אני אביא לך מדיום.‬
‫תודה.‬
‫- אמריקן פסיכו -‬
‫- סוויטלי וידאו -‬
‫לוסי?‬
‫קווין!‬
‫היי. ראית את ואל ובראיין?‬
‫כן, בראיין היה פה קודם.‬
‫הוא לקח את "אמריקן פסיכו". ממש מתאים לו.‬
‫בראיין, בוא תראה איזה חמוד זה.‬
‫"מותק, אתה אוהב את ז'קט הנמר שלי?"‬
‫"אתה ממש חיה."‬
‫"ככה?"‬
‫היי, האור שלכם כבה.‬
‫איפה הם עכשיו?‬
‫נדמה לי ששמעתי את ואל‬ ‫אומרת שהיא רוצה ללכת לווטסלייד.‬
‫אבל אני לא בטוח.‬ ‫-איפה זה?‬
‫קומה שלישית.‬ ‫-קומה שלישית.‬
‫רגע, לוסי, למה? למה?‬
‫בראיין?‬
‫בראיין!‬
‫בראיין?‬
‫בראיין, די. זה לא מצחיק.‬
‫- וטסלייד‬ ‫הם כבר פה! -‬
‫ואל!‬
‫רוצי!‬
‫ואל?‬
‫ואל!‬
‫הצילו!‬
‫לא!‬
‫לוסי! מה קרה?‬
‫אוי, לא.‬
‫שימי לב למדרגה.‬
‫בסדר. אף אחד לא ידע שאת פה.‬
‫תודה שנתת לי מקום לישון.‬
‫את יכולה לישון פה.‬
‫הנה שמיכה לאחר כך.‬
‫ולמקרה שיהיה לך קר.‬
‫תודה.‬
‫את בסדר?‬
‫המאבטח...‬
‫הוא לא היה אמור למות.‬
‫הפכתי את המשסף מסוויטלי לקטלני עוד יותר.‬
‫רגע, רגע.‬
‫רק רוצחים סדרתיים מקבלים כינויים.‬
‫כן, הוא הורג...‬
‫לא.‬
‫אל תספרי לי.‬
‫אבל...‬
‫תפסו אותו?‬
‫אמא שלי תמיד הייתה בטוחה שזה איתן.‬
‫לכאורה היה לו אליבי לכל מקרי הרצח, אבל...‬
‫באמת, הרציחות האלה הרסו את העיירה.‬
‫לוסי, את לא יכולה לעצור את זה.‬
‫אני מצטער, פשוט...‬ ‫מה שאמור לקרות, חייב לקרות.‬
‫צריך להתמקד בתיקון המכונה‬ ‫כדי להחזיר אותך הביתה.‬
‫אני צריכה את התג של אבא שלי.‬
‫בסדר.‬
‫אני אלך בבוקר.‬
‫איפה הוא?‬
‫לוסי?‬
‫שאלת אם הייתי עושה משהו‬ ‫אם הייתי יודעת שעומד לקרות משהו רע.‬
‫ואז הלכת לקניון.‬ ‫-הלכתי לנסות לעצור את זה.‬
‫איך יכולת לדעת?‬
‫אלא אם כן...‬ ‫-כדאי שאלך.‬
‫לא, החברים שלי מתים.‬
‫את חייבת לי את האמת.‬
‫אני יודעת, ואני רוצה לספר לך,‬
‫אבל אין סיכוי שתאמיני לי.‬
‫אני אאמין.‬
‫בבקשה.‬
‫אני אחותך.‬
‫פשוט עוד לא נולדתי.‬
‫מה?‬
‫אני מהעתיד.‬
‫את מהעתיד.‬
‫תראי, אני יכולה להוכיח את זה.‬
‫בעוד עשרים שנה,‬ ‫אני אמצא מכתב מאיתן מתחת לרצפה שלך.‬
‫לא ראיתי אותו אף פעם.‬
‫תקשיבי, את לא חייבת להאמין לי, אבל...‬
‫למה לי להמציא את זה?‬
‫- סוויטלי טיימס‬ ‫שלושה הרוגים בקניון -‬
‫היי.‬
‫כבר גילית איך להחזיר אותי הביתה?‬
‫לא.‬
‫הבאת את התג של אבא שלך?‬ ‫-לא, אבל אני אנסה שוב אחר כך.‬
‫התכוונתי לבדוק עכשיו את המחשב.‬
‫להדליק אותו או...?‬
‫לא, אני אסתדר.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן, אני פשוט צריכה לחזור הביתה.‬
‫תהיה בהלם‬ ‫ממה שאני יודעת לעשות עם מערכת ביתית.‬
‫אני כבר בהלם.‬
‫"שגר את חלקיק א' אל חלקיק ב'."‬
‫טוב, אנחנו יודעים‬ ‫שחלקיק א' הוא קרן הלייזר,‬
‫אבל אני לא יודע מה זה חלקיק ב'.‬
‫כתוב פה "רובידיום".‬
‫אנטי-חומר.‬
‫נכון, כן.‬
‫כמו בשזירה קוונטית. חומר ואנטי-חומר.‬
‫אם היו לנו שני חלקיקים שזורים‬ ‫בשני צדי המכונה,‬
‫היינו יכולים לחבר אותם.‬
‫כן.‬ ‫-לפתוח חור תולעת מיקרוסקופי.‬
‫שעברת דרכו.‬
‫במכל מסונ"ר בטח היה מספיק אנטי-חומר‬
‫כדי ליצור סינגולריות‬ ‫מספיק גדולה כדי שתוכלי לעבור דרכה.‬
‫זה מה שצריך, עוד אנטי-חומר.‬
‫לא ייאמן.‬
‫אז צריך להיכנס לתחנת הכוח.‬
‫אולי אפשר לפרוץ לאתר שלהם. אני אחפש אותו.‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫- התחברות -‬
‫נראה לי שעצבנתי אותו.‬
‫מה? תירגעי, תנו לו רגע.‬ ‫-למה הוא עושה צלילים?‬
‫הקולות של המודם? ככה נשמע מודם.‬
‫- סונ"ר -‬
‫בדקתי את כל החיבורים, וזרוע ב' בתפקוד מלא.‬
‫עכשיו צריך רק מכל חדש.‬
‫יופי.‬
‫את יודעת, מבאס שאת צריכה לעזוב.‬
‫די נחמד... את יודעת, שיש פה מישהי.‬
‫תאמין לי, אני לא בדיוק‬ ‫מחכה בקוצר רוח לחזור לחיים שלי.‬
‫אני לא ממש יכולה להישאר פה.‬
‫למה את לא רוצה לחזור?‬
‫פשוט...‬
‫אני מרגישה שאף אחד לא באמת רואה אותי.‬
‫לפעמים אני בודדה, אתה מבין?‬
‫כן...‬
‫אבל שלי עזב לפני כמה שנים, ואמא שלי...‬
‫אני מבין מה זה בדידות, אז...‬
‫אם נתקן את המכונה,‬ ‫אני אשמח להציץ בעתיד שלי.‬
‫למה?‬
‫אני מקווה שהוא יותר טוב...‬
‫מזה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אתה מאמין לה, נכון?‬
‫כן. אני מאמין לה.‬
‫זה מטורף לגמרי,‬
‫אבל זה מסביר הרבה דברים.‬
‫את חייבת לספר לי הכול.‬
‫אני מצליחה בברודוויי? אני מתחתנת אי פעם?‬
‫להשקיע בבלקברי?‬ ‫-ממש לא.‬
‫את לא צריכה לדאוג.‬
‫יש לך חיים נפלאים.‬
‫יש לך עבודה נפלאה,‬ ‫חברים נפלאים ובעל חתיך ברמה מעצבנת.‬
‫יש לך הכול.‬
‫רגע... מי הרג את ואל ואת בראיין?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אף רצח לא פוענח.‬ ‫-יש עוד?‬
‫אוי, לא. מי?‬
‫תקשיבי, אין לך מה לעשות בקשר לזה.‬
‫אתמול ניסיתי, ובגללי זה היה עוד יותר גרוע.‬
‫את רצינית?‬
‫אנחנו חייבים לעשות משהו.‬
‫בהקשר הזה, "לעשות משהו"‬ ‫זה מושג מאוד סובייקטיבי.‬
‫אולי נציל מישהו,‬ ‫ואולי נתחיל את מלחמת העולם השלישית.‬
‫בדיוק.‬ ‫-רק תגידי לי מי הבא בתור.‬
‫לוסי.‬
‫בבקשה.‬
‫אמי גולדן היא הבאה בתור.‬
‫אמי?‬
‫היא תמות הלילה במוזאון הימי.‬
‫אמי.‬
‫אסור לתת לזה לקרות.‬
‫קווין, בבקשה.‬
‫אני צריכה עזרה.‬
‫היא תהיה הלילה במוזיאון, ו... אתה יכול...?‬
‫כן. זאת אומרת, אני יכול לנהוג או משהו כזה.‬
‫סליחה, מה קרה למלחמת העולם השלישית?‬
‫יכול להיות שטעיתי.‬
‫או שנשנה את העתיד, ואז כולנו נמות.‬
‫אנחנו לא נשנה את העתיד.‬ ‫-לא.‬
‫רק נעשה לו קצת... מייקאובר.‬
‫מייקאובר.‬
‫-כן, כמו ב"יש לה את זה".‬
‫כן.‬
‫אני לא זוכרת שהסרט נגמר‬
‫בהרס של רצף המרחב-זמן.‬
‫אני לא אתן לאמי להירצח.‬
‫איזה מין בן אדם‬ ‫עומד בצד ונותן לדבר כזה לקרות?‬
‫איך נעשה את זה?‬
‫- מיקס בשבילך -‬
‫באמת? ניסיתי להתקשר למשרד שלוש פעמים,‬
‫ועדיין אין תשובה.‬
‫אני אחפש ב"ברדברי",‬ ‫ואתם תחפשו ב"קינורה", הספינה השנייה.‬
‫יש דלת אחורית, אבל היא לא נעולה אף פעם.‬
‫זהירות על הראש.‬
‫אמי, את פה?‬
‫אמי?‬
‫למה הרוצח היה חייב‬ ‫לבחור במוזאון הכי מפחיד בעולם?‬
‫למה שמישהי תעבוד פה?‬
‫- ברדברי -‬
‫אמי?‬
‫אמי!‬
‫אוי, לא.‬
‫מה זה היה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אני שונא את המוזאון הזה.‬
‫גם אני.‬
‫בוא.‬
‫אמי!‬
‫אמי! תסתובבי!‬
‫הם מעלינו.‬
‫אמי!‬
‫שיט.‬
‫אמי!‬
‫מאחורייך!‬
‫סאמר?‬
‫הדלת לא נפתחת! סאמר!‬
‫תנעלי את הדלת.‬ ‫-אני מנסה!‬
‫תנעלי אותה!‬
‫זהירות!‬
‫מכאן. בואי!‬
‫הוא בא!‬ ‫-מהר, מהר!‬
‫בואי.‬
‫רוצי. רוצי!‬
‫רוצי!‬
‫- קינורה -‬
‫את בסדר?‬
‫כן. נראה לי שאני פשוט בהלם.‬ ‫תודה שבאתם להציל אותי.‬
‫הצלחנו.‬
‫הצלנו את אמי, ואף אחד לא מת.‬
‫כן. אני מקווה שהיא תחיה‬ ‫חיים ארוכים, משעממים ונטולי מאורעות.‬
‫חשבתי שאולי נוכל להציל גם את הקורבן הבא.‬
‫מי זה?‬
‫סאמר.‬
‫סאמר?‬
‫לוסי, למה אנחנו לא בורחים מהמדינה?‬
‫חייבים להרחיק אותה מפה.‬ ‫-אני יודעת. אנחנו חייבים להציל אותה.‬
‫את חייבת לספר לה, לוסי.‬
‫אני אספר לה.‬
‫אני אספר לה הלילה.‬
‫את ואמי...‬
‫מה איתי ועם אמי?‬
‫המכתב.‬
‫"את תתחרטי על זה."‬
‫חשבתי שהוא מאיתן, אבל הוא לא.‬
‫הוא מאמי.‬
‫כן.‬
‫כן. הבטחנו שנספר להורים שלנו ונצא מהארון.‬
‫ואז פחדתי.‬
‫אני לא חושבת שאני יכולה.‬
‫ואף פעם לא סיפרתי לאף אחד, אז...‬
‫בעתיד יהיה יותר טוב.‬
‫המצב לא מושלם, אבל התקדמנו.‬
‫בלי ספוילרים, אבל נישואים גאים הם חוקיים.‬
‫אנשים ממש מגניבים יצאו מהארון.‬
‫העניין הוא שאת יכולה להיות מי שאת.‬
‫אז למה אמרת שיהיה לי בעל?‬
‫זה באמת גורל גרוע ממוות.‬
‫יש משהו שאני צריכה לספר לך על העתיד שלך.‬
‫שלום לכן.‬ ‫-היי.‬
‫סאמר.‬ ‫-דולורס.‬
‫אני אנחש...‬
‫אלפרדו עוף ועוגת גבינה עם תוספת תותים.‬
‫כן.‬
‫בבקשה תגידי לי שב-2003‬ ‫יש מקלות לחם בלי הגבלה.‬
‫ברור.‬ ‫-אז שתי מנות מכל דבר.‬
‫אין בעיה.‬
‫רגע, אנחנו חברות?‬
‫אני יודעת שאני בת ארבעים בערך,‬ ‫אבל אנחנו אחיות.‬
‫חבל שנולדת כל כך מאוחר.‬
‫זאת הייתה תאונה?‬
‫לא.‬
‫הם עשו הפריה חוץ גופית והכול.‬
‫אז למה כל כך מאוחר?‬
‫מה קרה?‬
‫כלום.‬
‫טעים מאוד, לדעתי.‬ ‫-אין בזה צורך.‬
‫בוקר טוב, לוסי.‬
‫בוקר טוב.‬
‫קמת מוקדם.‬
‫אני משכימת קום.‬
‫בואי, תגידי שלום.‬
‫בוקר טוב, לוסי.‬
‫אני מקווה שסאמר לא התחזרה על השמיכה.‬
‫לא, פשוט לא הצלחתי לישון.‬
‫אז מה את מתכננת לקיץ, לוסי?‬
‫התקבלתי להתמחות בנאס"א.‬
‫נאס"א? וואו!‬
‫מדהים.‬ ‫-מרשים.‬
‫מזל טוב. ההורים שלך בטח גאים מאוד.‬
‫תודה.‬
‫את רוצה ארוחת בוקר? אני אביא לך צלחת.‬
‫אני חייבת ללכת, אבל תודה.‬
‫זאת אולי שאלה אקראית,‬
‫אבל חשבתם פעם על עוד ילד?‬
‫לא.‬
‫את יכולה לדמיין?‬
‫סאמר לא הייתה תינוקת קלה.‬
‫נדמה לי שאחת תמיד הספיקה לנו.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫שוב תודה על האירוח.‬
‫מתי שתרצי.‬
‫קווין?‬
‫- סאמר היקרה, -‬
‫- אני לא מפסיק לחשוב עלייך. -‬
‫- את לא יוצאת לי מהראש. -‬
‫- אני חייב לספר לך‬ ‫איך הרגשתי כל השנים האלה. -‬
‫- זה בוער בי כמו אש. -‬
‫לוסי.‬
‫הבאתי את התג של אבא שלי.‬
‫אז אפשר לנסוע לסונ"ר.‬ ‫-יופי.‬
‫צריך לבדוק את הלייזרים.‬
‫כבר סיפרת לסאמר?‬
‫לוסי.‬
‫לא סיפרת לה.‬
‫למה לא?‬
‫רציתי, אבל...‬
‫הבנתי שאם היא תישאר בחיים,‬
‫אני לא איוולד.‬
‫אז פשוט תיתני לה להירצח?‬
‫שמעת אותי?‬
‫אם היא תחיה, אני לא אתקיים.‬
‫לוסי, אני לא יכול לתת לה למות.‬
‫אני לא יכול.‬
‫כי אתה מאוהב בה?‬
‫זה לא קשור אליי.‬
‫בבקשה.‬
‫זה מסובך.‬
‫- סונ"ר -‬
‫אנחנו אחיות.‬
‫היי.‬
‫יש משהו שאני חייבת לספר לך.‬
‫אז אם אני אמות, את תחיי.‬
‫ואם אני אחיה, את לא תתקיימי.‬
‫ככה זה נראה.‬
‫למען האמת, אף פעם לא הייתי קיימת באמת.‬
‫תמיד הרגשתי שהחיים שלי‬ ‫מוגדרים על ידי המוות שלך.‬
‫כשמתת, השארת בחיים שלנו בור...‬
‫שאמא ואבא ניסו למלא באמצעותי.‬
‫לא הכרתי אותך.‬
‫אבל עכשיו אני מכירה אותך.‬
‫ואני מבינה.‬
‫אם הייתי מאבדת אותך...‬
‫גם החיים שלי היו נהרסים.‬
‫זה בסדר שאת רוצה לחיות, לוסי.‬
‫אני לא יודעת מה יקרה...‬
‫לי.‬
‫אף אחת לא יודעת.‬
‫אבל אני לא רוצה עתיד אם את לא תהיי בו.‬
‫את חייבת לעשות את כל מה שאת רוצה לעשות.‬
‫את חייבת לחיות.‬
‫יש לי תוכנית כדי להציל אותך הלילה,‬
‫אבל את חייבת לבטוח בי.‬
‫בסדר.‬
‫- סונ"ר‬ ‫אין כניסה לזרים -‬
‫היי.‬
‫באת.‬ ‫-זאת הייתה התוכנית, נכון?‬
‫אני מצטערת.‬
‫הייתי אנוכית.‬
‫אני מבין.‬
‫אני לא רוצה לאבד אף אחת מכן.‬
‫בואי נגנוב אנטי-חומר.‬
‫- מסיבת אביב‬ ‫אסם החציר -‬
‫היי, את באה?‬
‫בוא נחגוג.‬
‫קדימה!‬
‫יש!‬
‫- מעבדה -‬
‫אז את חושבת שנוכל‬ ‫גם להציל את סאמר וגם לשלוח אותך הביתה?‬
‫כן, אם נמשיך בתוכנית, ונהרוג את המשסף.‬
‫שיט!‬
‫תתחבאי.‬
‫היי, די-ג'יי!‬
‫זה רק מאבטח.‬
‫בראיין, ואל...‬
‫נוחו על משכבכם בשלום.‬
‫המסיבה הזאת לכבודכם.‬
‫לחיים ארוכים!‬
‫לחיים.‬
‫כוסות למעלה!‬
‫היי, זה השיר שלנו.‬
‫הייתי צריכה לעשות את זה מזמן.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫אני רוצה שתזכרי את זה.‬
‫למה את מתנהגת כאילו‬ ‫שזאת הפעם האחרונה שאראה אותך?‬
‫אני מצטערת.‬
‫סאמר!‬
‫טוב, אנחנו צריכים ללכת.‬ ‫-חכי רגע.‬
‫כן?‬
‫קודם לא רצית להציל את סאמר. מה השתנה?‬
‫הכרתי אותה.‬
‫כל החיים שלי היא הייתה מין...‬
‫נוכחות מאיימת שלא יכולתי להיות ברמה שלה.‬
‫ועכשיו היא אחותי.‬
‫באמת.‬
‫אני חייבת לנסות.‬
‫הנה אתה.‬
‫- סונ"ר -‬
‫קווין.‬
‫מה...?‬
‫לוסי?‬
‫המשסף היה פה.‬
‫הוא צריך אנטי-חומר.‬
‫המכונה, היא שלו.‬
‫הוא מהעתיד.‬
‫זה אומר שהוא מקדים אותנו בצעד.‬
‫לא, הוא לא.‬
‫כי גם אני מהעתיד.‬
‫אני אמות פה.‬
‫הצלחנו? הוא מת?‬ ‫-סאמר.‬
‫סאמר!‬
‫זה עבד! היא בחיים!‬
‫היי. את בסדר?‬
‫קדימה, מהר! תיכנסו למכונית!‬
‫בואו ניסע!‬ ‫-כן.‬
‫תיכנסו!‬
‫קדימה, בואו ניסע.‬ ‫-סע!‬
‫התוכנית עבדה.‬
‫הוא זז.‬
‫מה?‬ ‫-הוא זז!‬
‫קווין.‬
‫אתה חייב לדרוס אותו.‬ ‫-קווין, מהר! אתה חייב לדרוס אותו!‬
‫מהר! תהרוג אותו!‬
‫מהר!‬ ‫-אני לא יכול. הידית נתקעה.‬
‫חבר'ה?‬
‫קווין.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫קווין?‬
‫זה אני.‬
‫תעביר לרוורס ותוציא אותנו מפה!‬
‫פול גז. עכשיו.‬
‫קח אותי למכונת הזמן.‬ ‫-היא בחנייה שלי, לוסי.‬
‫הוא יודע איפה אני גר.‬ ‫-אני בונה על זה.‬
‫חכי, לוסי. חכי.‬
‫אני לא אהפוך למפלצת הזאת.‬
‫אני מבטיח. את חייבת להאמין לי.‬
‫אני מאמינה לך.‬
‫כשהוא יגיע, תסיח את דעתו‬ ‫עד שאפעיל את מכונת הזמן.‬
‫בנות?‬
‫הוא פה.‬
‫- טעינה -‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫מה קורה?‬
‫מה קרה לך?‬
‫התכוונת לשאול מה קרה לנו, לא?‬
‫לא.‬
‫אנחנו אותו אחד, חבר.‬
‫קרו הרבה דברים.‬
‫כולם התנשאו עליי.‬
‫לאף אחד לא היה אכפת.‬ ‫התייחסו אליי כמו אל חרא.‬
‫ואז קרה מה שקרה בנהר.‬
‫אהה, הנהר.‬
‫הם זרקו אותך פנימה.‬
‫וסאמר צחקה כשאתה צרחת.‬
‫זה לא קרה.‬ ‫-בציר הזמן שלי זה קרה.‬
‫ואז היה יותר גרוע.‬
‫בגללה היה יותר גרוע!‬ ‫-על מה אתה מדבר?‬
‫היי!‬
‫זוכרת שכתבתי לך מכתב?‬
‫שפכתי את הלב.‬
‫- טעינה -‬
‫ואת אמרת לי,‬ ‫שלעולם לא תוכלי לאהוב אותנו ככה.‬
‫כי אתה... פתטי!‬
‫לא.‬
‫רציתי לברוח.‬
‫אז תכננתי תוכנית.‬
‫להרוג את סאמר,‬ ‫להרוג את כל החברים הטובים שלה,‬
‫ואז פשוט להיעלם בנבכי הזמן.‬
‫זה שדחיתי אותך‬ ‫לא אומר שמגיע לך לרצוח אותי.‬
‫היי.‬
‫אם אני מת, אתה מת, נכון?‬
‫אתה תגלה שמסע בזמן לא עובד ככה.‬
‫- טעינה‬ ‫טעון -‬
‫- יעד: 18 באפריל, 2024 -‬
‫יש משהו שלא תכננת כשרצחת את סאמר.‬
‫יצרת אותי.‬
‫תוציא אותה מפה!‬
‫בואי!‬
‫את ממש עולה לי על העצבים.‬
‫נו כבר.‬
‫אני הולך ליהנות מזה.‬
‫קשה לי להאמין שנהנית מזה כמוני.‬
‫די אהבתי את זה שיש לי אחות.‬ ‫לא יצא לי להגיד לה את זה.‬
‫לפחות המשסף כבר לא פה.‬
‫גם לוסי לא פה.‬
‫לא נכון.‬
‫לוסי!‬
‫חזרתי.‬
‫והמשסף?‬
‫הוא מת.‬
‫אבל מה איתך?‬
‫מה עם החיים שלך? העתיד שלך?‬
‫חזרתי ל-2024,‬
‫והתחלתי לחשוב ש... אולי נועדתי להיות פה.‬
‫איתך.‬
‫את שייכת הנה.‬
‫זה העתיד שלך.‬
‫אז רגע, הרגת את המשסף ואז מה? פשוט חזרת?‬
‫יכול להיות שהלכתי הביתה‬ ‫לבדוק אם משהו השתנה.‬
‫בסדר. ו...?‬
‫להורים שלי לא היה מושג מי אני.‬
‫ספרי לי הכול.‬
‫בואי נגיד שאין לך שום בעל.‬
‫נאס"א שלום, תודה שקיבלתם אותי‬ ‫לתוכנית ההתמחות לשנת 2003.‬
‫בהמשך לבקשתכם, המכתב האישי שלי מצורף.‬
‫- הנה זה בא. -‬
‫הלקח החשוב ביותר‬ ‫שלמדתי בחיים הוא שצריך לנצל את ההווה.‬
‫בילדותי הרגשתי לכודה, חייתי בצלו של העבר.‬
‫אמרו לי לקחת שליטה על העתיד שלי,‬
‫אבל העתיד לא מובטח.‬
‫רגע אחד במרחב ובזמן‬ ‫יכול לשנות את החיים לנצח.‬
‫אפשר לאבד את כל מה שאוהבים תוך שנייה,‬
‫ואפשר לרכוש חברים טובים‬ ‫אם נותנים למישהו הזדמנות.‬
‫החברים שלי לימדו אותי‬
‫שאסור לבזבז יותר מדי זמן בחרטות על העבר,‬
‫או בדאגות לגבי העתיד.‬
‫לחיי ההווה.‬
‫הרגע היחיד שכדאי‬ ‫להילחם עבורו הוא זה שעכשיו.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫החיים קצרים.‬
‫אפשר רק ליהנות מהרגע שאנחנו נמצאות בו,‬
‫ולחבק את האנשים שאנחנו אוהבות.‬
‫הרגע הזה הוא עכשיו.‬
‫תמיד רציתי אחות קטנה.‬
‫סליחה, ברור שאני הגדולה.‬ ‫-אני בהחלט הגדולה.‬
‫אין מצב. נולדתי עשרים שנה לפנייך.‬
‫לא. תסתכלי עלינו. ברור שאני הגדולה.‬
‫לא.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬