Nekoč je bitje oblikovalo majhno oblo in drugemu reklo...
- Gotovo lahko brcnem oblo mimo tebe. - Pa daj.
Bitjem je bila ideja tako všeč, da so oblobrcu namenila celo polje.
Gledalska bitja so izide oblobrca sprejemala zelo čustveno.
Brcni oblo!
Gol!
- Gol! - Gol!
Postala so tako zavzeta,
da so vdanost najljubšim bitjem kazala z črnilnimi packami
in plačevala, da bi videla zmago svoje ekipe.
- Ali poraz. - Obžalujem čustveni vložek.
Te igre so, ne glede na izid, namenjene druženju bitij.
Vendar ni vedno tako.
Tu je naša krogla, rahlo se nagiba
in kroži okoli zvezde.
Življenju znamo dati pomen.
Ta je včasih čudaški.
Vemo pa, da obstajamo. Ne bomo vedno, zato si obujmo nožne površnike.
Veselje in žalost, pogum in strah.
Radovednost in jeza na nevarnem planetu. A to je še najmanj.
PO KNJIŽNI ZBIRKI NATHANA W PYLA
VRISKAČI : PUPKI 0 : 0
Polčas za nabiranje moči.
- Ni še vse izgubljeno. - Ne izgubljamo.
Po mojem bomo zmagala.
Živjo, sorojenka. Zamujaš.
Že mogoče, sem pa vsaj življenjedajalcu nekaj prineslo.
Meni ni treba nič nositi. Raje ima mojo družbo od tvoje.
- Teh pogovorov ne pogrešam. - Enako.
Moje dete!
Sladko si kot kočolada, ki mi jo vedno prineseš.
- Vrnimo se k tekmi. - Bi lahko kdaj gledala kaj drugega?
Na sporedu je lep dokumentarec o žvercah.
Ni govora! To je tekma proti našim najhujšim nasprotnikom, Pupkom.
Prav ima.
To je pomembna tekma. Tradicija je, da navijamo za lokalno ekipo.
Naj je še tako zanič.
Prav, če hočeta.
Ampak zamujata čudeže narave.
Tekma med Vriskači iz Bitjemesta in Pupki iz Novega Polja
se bo nadaljevala po oglasih.
Oj, najbrž me poznate kot poklicnega oblobrcarja.
Sem pa tudi raziskovalec praznine,
operater letalnega stroja in poklicni oblobutalec.
Skozi moč knjig!
Kaj pa vem, če vas zanima, pridite v knjižnico.
Sposodite si knjigo. In jo vrnite. Tudi če je niste prebrala. Ni sramota.
Čudovit kraj!
- Zgrešila so ciljno publiko. - Kaj pa vem, saj si tu, ne?
Z branjem ni nič narobe.
Odloži knjigo in z nama navijaj za Vriskače.
Pristno boš uživalo.
Juhu. Dajmo, Vriskači.
Ti ekipi ti res ne pustita dihati.
Res je. Toliko pretečemo in tako zbrana smo, da bi lahko igrala.
Ko bi še zaslužila toliko kot oblobrcarji!
Sodniki preudarjajo o odločitvi.
- Bitja nimajo naših posterjev na steni. - Taka je naša usoda.
Roka je bila, ne?
Reče se oblobrc. Zakaj jo prijemljejo z roko?
Očitno se je Pupek št. 41 z roko dotaknil oble.
Zdaj je priložnost.
Ja. Priložnost, da se razburita, kot pri vsaki tekmi.
Drži. Je pa tudi priložnost za vzhičenje, kar je veliko vredno.
Ne veš, kaj zamujaš.
Vriskači tečejo proti golu.
To!
- Pupek je prestregel oblo. - Ne!
- Sodnik, prosim. - Prevara.
Pozen žvižg. Sodnik naj gre k okulistu.
Očitno je, da oblobrc blefira. Tekma bi morala biti končana.
- Kaj bomo? - Zaradi ptic nisem videlo.
- Mislim, da so ga spotaknila. - Nisem dobro videlo.
- Občutek poslušaj. - Kaj praviš, občutek?
Spotaknila so ga.
Oblobrca so spotaknila. Nemotena brca.
Nemotena brca za Pupke tik pred koncem.
- Lahko verjamete? - Kaj?
Ne, pa sem zelo naivno.
Gol.
Konec. Sodnica je uničila tekmo.
Sodniki so izurjeni za izogibanje pticam.
Zato se od njih pričakuje razumna odločitev.
Nepravilno so sodili.
Neugoden zasuk dogodkov. Ampak bitja imajo prav zaradi drame rada oblobrc.
Slabo sojenje! Slabo sojenje!
Ta sodnica naj zamenja poklic.
Vse oči so bile uperjene vanjo, njene oči pa niso bile tam, kjer bi morale biti.
Navijači Vriskačev doma so gotovo razočarani.
Razočarano sem.
Značilno za Vriskače. Vedno znova nam strejo krvno črpalko.
Tako čustveno na tleh še nismo bila.
- So si bila vsaj sama kriva. - Pupki so grozni.
Pupki so super. Zelo prilagodljivi so, kot številne žverce.
- Veliko bi se lahko naučilo od njih. - Ja, če bi preživelo več časa z bitji,
bi dojelo, kdaj hočejo slišati kaj o žvercah. To pa je skoraj nikoli.
Razen če misliš oblobrcno ekipo.
Žverce so pomembnejše od gledanja bitij, ki brcajo oblo.
Tekmujejo na turnirju, kjer izpadeš le enkrat, saj poraženca požrejo.
Dovolj!
Staro sem in kmalu bom preminulo.
- Prosim, nehajta se kregati. - Preminilo boš?
Jasno, staro sem. Vsak hip lahko preminem.
Če ne bosta prijatelja, dokler ne preminem, bom zato preminilo.
To ni logično.
Imava tak odnos, kot nama je namenjen.
Kljub napakam ga sprejemam. Kot obsedenega oblobrcnega navijača.
Jaz pa sprejemam njo, ker si želi, da bi se rodila kot žverca. V redu?
Ne!
Načrtujta čas za medsorojensko druženje.
Spoznajta druga drugo.
Vriskači so doživeli grd poraz. Poglejmo.
Pticam ni všeč stadion v njihovem okolju.
Ne bi bilo rado sodnica...
Ne poslušaj jih. Se zgodi tudi najboljšim.
Vse sem razočaralo.
Ni res. Samo polovico navijačev.
Hvala za tolažbo, vendar je jasno, da sem sodilo narobe.
Zdaj se ne znam odločiti niti za nožne površnike.
Dovoli, da se midve odločiva.
Te obuj.
- V Nemarni vrč gremo na strupenino. - Daj mi strupenino!
Na najboljšo sodnico. Nesrečne okoliščine nas opominjajo na to, da smo zmotljiva.
Niti litri strupenine ne morejo ublažile strahu
pred jutrišnjo revizijo.
Kaj je najhujše? Da ti rečejo, da si poišči novo službo?
Ali da nenadoma premineš?
Z mano je konec.
Oprosti, da ne znava tolažiti. Sodnika sva, poveva, kar vidiva.
Zate pa to ne drži.
Res ne znava tolažiti. Oprosti.
Ne skrbi. Veliko hujše stvari sem počelo.
Enkrat sem pozabilo, da sem sodnik, in sem zabilo gol.
- To je gotovo prevara. - V sanjah je bilo.
V časopisih je pisalo, da je bila brca odlična.
Odboru ne bo všeč, da sem narobe sodilo.
Vse bo v redu. Pozitivne misli ti bova pošiljali.
Oprosti, sodnica.
Čudovito je, kako si pogrnilo pred množico bitij.
Zahvaljujem.
Tu sem samo, da ugodim življenjedajalcu. Nočem, da premine zaradi mene.
Tudi mene veseli, da te vidim. Za mano.
Ta del Bitjemesta je zaščiten.
Nekatere rastline na gori so morda stare tisoč let.
Stara drevesa. Vznemirljivo.
Razumem. Taki kraji so samoumevni. Bitja smo ujeta v svoj vsakdanjik,
zato ne vidimo nič, kar ni pred nami.
Če ti je buljenje v gozd vznemirljivo, ti bo tudi oblobrc.
To je šele začetek.
Več vidiš, bolj te bo razsvetlilo.
Če gledaš samo drevesa, je, kot bi na igrišču gledal samo travo.
Celotno sliko poglej.
V gozdu sva. Vidim samo drevesa in žverce.
Ne vem, kako lahko to primerjaš z oblobrcem.
Ta kraj je vrnitev v času.
Žverce so bile tu veliko pred bitji. Živijo kot nekoč.
V naravi hkrati potekajo sodelovanje in spori.
Posledica pa je čudovita skladnost, kot pri oblobrcu.
Hočeš reči, da žverce in rastline delujejo kot oblobrci?
Ja.
Miruj. Ti vriskači branijo ozemlje in iščejo plen.
Dva na tri so.
- Belorepčkoma je odklenkalo. - Bojo vriskači dobili plen?
Belorepčka sta ušla.
- Si videlo? Belorepček je ušel vriskaču. - Zdaj razumeš.
Vriskači načrtujejo nov napad. Belorepčka sta pripravila obrambo.
To ni njuno prvo srečanje.
Tudi ti vriskači včasih izgubijo. Tega nisem pričakovalo.
Hvala, da si pokazalo iskreno zanimanje za nekaj res zanimivega.
Ne zahvaljuj se še. Na oblobrcni trening greš.
So nas žverce naučile iger z oblo? Ali smo igre z oblo iznašla,
da se ne bi pretepala in se poškodovala?
Gotovo je oboje.
Kar naprej.
- Kaj delata tu? - V podporo sva ti.
Saj bo šlo.
Pa se lotimo zadeve.
Zamočilo si pri sodbi, ki je vplivala na izid tekme.
Poskrbeti moramo, da se to ne bo ponovilo.
Zato zahtevamo, da ponovno pridobiš potrdilo.
Predaj piščalko, ki ti jo bomo vrnila, ko opraviš test.
V tem primeru hočeva tudi midve znova pridobiti potrdilo!
Tišina!
Ne. Na naslednji tekmi morata soditi.
- Samo uredi. - Ste ga degradirala?
Ne. Razen če ne izdela. Potem ne bo samo degradiramo.
Odpuščeno bo.
Naj te ne skrbi. Odlična sodnica si, verjamemo vate.
To je res poživljajoče. Zdaj vidim, zakaj ti je tako všeč.
Prav, no. Poskusiva streljati na gol.
Super, bo vsaj zanimiveje.
- To! - Začetniška sreča.
Brcni jo nazaj. Preveriva to teorijo.
- A zaznavam užitek? - Uživam, da sem boljše od tebe.
Res je bila samo sreča.
Če mi hočeš dati gol, boš moralo brcniti močneje.
Sprejmem izziv.
O, Rura!
Krasen strel, bumbar.
Oprosti. Močna, a?
Si v naju brcnilo oblo, ker navijava za Pupke?
Nisva krivi, da tvoja ekipa slabo igra.
Nesreča je bila. Žal nama je.
- Prav je tako. - Pupki so krasne žverce,
ekipa oblobrcev pa goljufa.
Zmagala ste samo zaradi sodničine napake.
Navijača Vriskačev. Krivo je vse, samo ne nesposobnost njihovih igralcev.
Smešno.
Menda so Pupki podpovprečni, kot njihovi navijači.
- Kaj delaš? - Pretirano navijaštvo je smešno.
Še poznamo se ne,
pa neutemeljeno sodita na podlagi umetne zvestobe.
Moja zvestoba je pristna.
Všeč so mi logotip Pupkov, dresi in veselje igralcev. Nobel.
Bi začinila naša razhajanja z nečim, kar znamo nadzorovati?
S tekmo. Poglejmo, katera ekipa ima boljše navijače.
Prav.
Oprosti, ker sem včasih teslo, ampak tole gre predaleč.
Ne, to je dobro. Igrajva oblobrc. Razumem. Drama.
Prvinski občutek ob tekmovanju in doseganju telesnih podvigov.
Kot prava vriskača bova. Naredila bova strategijo.
- Resno misliš, ne? - Ja.
Vem, da zmaga pomeni samo, da si boljši
v izmišljeni igri, je pa zabavno igrati.
Prav, malo vzvišeno, ampak zdaj se razumeva.
- Pa dajva. - Na tri gole. Kaj pravita?
Bi Vriskača rada izgubila kot vajina ekipa sinoči?
Velja. Pa ne mislim na poraz.
V službi sem naredilo napako, pa so se navijači odzvali z žaljivim skandiranjem.
Bitja so včasih preveč zaščitniška do svoje ekipe.
Dvomim, da je letelo nate. Verjetno so izražala nezadovoljstvo nad krivico.
Bolje raziščiva tvojo bolečino. Več povej.
Ustrašilo sem se.
Njihovi glasovi se niso razlikovali od mojega.
Kot bi izražali mojo notranjo negotovost.
To, da slabo presojam.
Da se redno motim.
Šefi hočejo, da opravim preizkus, ki bo odločal o moji zaposlitvi.
Nimam dobrega občutka.
Bitja se pogosto sprašujejo o svoji primernosti.
Nobeno bitje ni popolno. Vsa delamo napake. Ni to čar iger z oblo?
Ne pozabi, da si se trudilo, da bi se zaposlilo kot sodnica.
In da te ne bi vzela, če ne bi bilo usposobljeno.
- Najbrž res. - Zakaj si hotelo postati sodnica?
Všeč mi je, da je oblobrc nepredvidljiv.
Da bitja dosegajo čudežne telesne podvige
v živo, pred našimi očmi.
Odkar sem bilo majhno,
sem vedelo, da hočem biti del poklicnega oblobrca.
S superživljenjedajalcem sva gledala tekme.
Zaljubljeno sem bilo v bitja s piščalkami in urami,
ki so skrbela, da ekipi igrata pošteno.
Nepristranski varuhi pravil in miru. Bili so tako telesno vzdržljivi kot brcači
in so skrbeli za uravnoteženo igro na obeh straneh.
Ni čudovito, da si uresničilo sanje?
Ni bilo lahko.
Ko podvomiš o sebi, se spomni na svoje dosežke.
Verjamem, da boš zmoglo.
Hvala. Pripravljeno sem.
- Gol! - Gol!
Kaj je bilo to?
Braniti bi moralo.
Ti pa bi moralo odbraniti.
Veš, kaj? Sodelujva.
Jaz bom streljalo na gol. Odprlo se bom, ti mi boš podalo oblo.
Podaj mi, podaj!
Prosto sem!
- Gol! - Gol! To!
Zakaj si naju spravilo v ta zos? Ne poslušaš in moje interese daješ v nič.
Oprosti. Mislilo sem, da bom zadelo.
Bomo igrala ali bosta ves večer jamrali?
Dolgčas. Ni vredno ledolize, ki sta mi jo obljubili za skrb za semafor.
Še vročo čokolado bom dodalo. Zmagali bova.
Zaupava ti!
Pokaži jim, as!
Dobrodošli, sodniki, sodnice. Preverila bomo vaše zmogljivosti.
Postavila smo edinstven poligon, kjer boste licenco potrdila ali izgubila.
Pokažite svoje sposobnosti sojenja pod izjemnim pritiskom
in ob skrajnih motilnih elementih.
Vsa boste tekla čez poligon z ovirami.
- Smem nekaj vprašati, preden začnemo? - Prav, čeprav to ni običaj.
Prav. Je kdo kdaj pomislil na to ironijo,
da je delo sodnika soditi napake,
sami pa je ne smejo zagrešiti?
- Globoko. - Možgani me bolijo.
Pomirite se!
Zaradi motenja bomo najprej testirali tebe.
Odlično bom, čeprav ne vem, kaj moram narediti.
Tvoja samozavest mi je všeč. Pridi.
- Pa dajmo. - Na moj žvižg teci čez poligon
in pokaži telesne sposobnosti, medtem ko sodiš
ob simuliranih napakah.
Za vsako napačno odločitev bomo odstranila progo.
Če izgubiš dve progi, pogrneš. Bodi pripravljeno na vse.
Pravilno!
Ne, to je rdeči karton.
Tega nočeš videti.
Naslednji!
- Ne jaz. Ne vidiš me. - Prosim, ne.
Ti, vidno pretreseno.
- Jaz? - Ne jaz.
Ti, ki se treseš od hudega!
- Verjameva vate! - Pazi na ptice!
Saj bo šlo.
Pripravljeno?
Lepo!
Pravilno!
Motnja.
Če ne boš nadaljevalo, boš padlo.
Enkrat si že dobilo licenco in jo boš spet.
Oblobrc obožuješ! Uspelo ti bo!
Pravilno!
Odlično!
Zadnji izziv.
Dajmo!
Nezaslišano.
Pravilno!
To! Vedeli sva, da zmoreš!
Prevara. Skrbelo naju je.
Čestitam! Odličen čut si pokazalo.
Veselje te je bilo gledati, kako premaguješ ovire. Spet imaš licenco.
Hvala. Komaj čakam, da se vrnem na igrišče.
Slabo kaže. Za dva gola vodita. Zberi se.
- Dve točki nista nič. - Niso točke!
Dve pa je v oblobrcu zelo veliko. To je bila napaka.
Hotelo sem ti pokazati nekaj, kar obožujem, pa nisi poslušalo.
- Moj interes bi naju moral zbližati. - Tvoj interes?
Pokazalo sem ti čare gozda, pa si vse pozabilo.
Poslušaj me že!
Grozna ekipa sva, a?
Res grozna.
Vedno bova taka in življenjedajalec bo preminil nesrečen.
Ne, zmagali bova.
Če ne zase, pa za življenjedajalca.
Za življenjedajalca!
- Igrala bova kot belorepčka. - Poslušalo si.
Veš, kaj moraš narediti.
- Se vdata? - Ne, šele ogreli sva se.
- Ja! - To!
Deluje!
Belorepčka.
Beleropček!
Kaj se dogaja?
Uspelo nama je!
- Ja! Za življenjedajalca! - Za naju.
Prav, dovolj heca.
- Kaj? - Ej. Kaj?
Ja!
Belorepčka sta zmagala!
Nisem mislilo, da nama bo uspelo.
Prav. Dobra tekma.
Dobro sta igrali. Vriskači pa so vseeno zanič.
To, ja!
- Saj sta videli prekršek, ne? - Rdeči karton, jasno.
Veselo sem, da si se vrnilo.
Bravo!
Dobra odločitev!
Sodnica je spet v formi!
Dobro sojenje!
- Zgodno si. - Nisem hotelo zamuditi začetka tekme.
Pridi sem.
Lepo te je videti.
- Vriskači igrajo proti Želopikačem. - Nekateri preminejo, ko pičijo z želom.
Čudno, da so dali ime po tako krhki žverci.
Moja krvna črpalka igra, ko vidim, da se potomca razumeta.
Hvala, da sta poslušali starega življenjedajalca.
Zdaj lahko pomirjen preminem.
Življenjedajalec.
Življenjedajalec?
Ne še. Pomirita se, samo zadremati moram.
Prevedla Lorena Dobrila