У якийсь момент історії
одна істота виготовила маленьку кулю й сказала іншій...
Я проб'ю цю кулю повз тебе.
Добре. Чому ні?
Істотам так сподобалася ця ідея,
що вони виділили під удари по кулі ціле поле.
Потім істоти-глядачі почали емоційно переживати
за результати цих ударів.
Забивай кулю.
Гол!
- Гол! - Гол!
Істоти так захопилися,
що почали демонструвати відданість улюбленим командам,
роблячи чорнильні плями
й витрачаючи валюту, щоб подивитися, як їхня команда виграє.
Або програє.
Я шкодую, що захоплююся ними.
Незалежно від результату
мета цих ігор - об'єднати істот.
Однак це стається не завжди.
Ось наша куля З маленьким нахилом осі
Що обертається навколо зірки
Ми знаходимо сенс у житті
Хтось - у дуже дивних заняттях
Нам лише відомо, що ми існуємо
Але це довго не триватиме Тож краще взутися
Радість і смуток, відвага та страх
Допитливість і злість На планеті, де повно небезпеки
І звідси все здається Ще дивнішим
ЧУДЕРНАЦЬКА ПЛАНЕТА
ЗА МОТИВАМИ ЦИКЛУ КНИЖОК НАТАНА В. ПАЙЛА
ВОВКИ - 0:0 - ТРИТОНИ
Середина матчу, відновлювальна пауза.
ВОВКИ!
- Поки що без розчарувань. - Ми не програємо.
Я вважаю це перемогою.
Привіт, сестро.
Ти запізнилась.
Може, й запізнилась, але дещо принесла старенькому народьку.
Мені нічого не треба приносити.
Він цінує моє товариство більше за твоє.
Я не сумую за цими розмовами.
І я не сумую.
Дитинко.
Ти така солоденька, як шоколад, який завжди мені приносиш.
Може, продовжимо дивитися ногокульовий матч?
А можна хоч раз подивитися щось інше?
Зараз має йти дуже гарна документалка про диких створінь.
Нізащо.
Це матч проти наших головних суперників - «Тритонів».
Він має рацію.
Це важливий матч.
За традицією ми маємо вболівати за місцеву команду.
Байдуже, які вони жахливі.
Гаразд. Якщо ви обоє цього хочете.
Але ви не побачите дива природи.
Ми повернемося до матчу між «Вовками Істотбурга» та «Тритонами Новопілля»
після повідомлення від наших спонсорів.
Привіт. Ви знаєте мене, як професійного кулебойця.
Та я також дослідник зовнішньої безодні,
оператор літального апарату і професійний кулеляп.
Завдяки силі книжок.
Не знаю. Якщо вас таке цікавить, приходьте в бібліотеку.
Беріть книжку вже сьогодні.
І принесіть назад. Навіть якщо не прочитали.
Нема чого соромитися.
Який класний заклад!
Думаю, це реклама не для нас.
Не знаю. Ти ж теж тут.
У читанні нема нічого поганого.
Та було б приємніше, якби ти поклала книжку
й повболівала разом з нами за «Вовків».
Упевнений, тобі сподобається.
Ура.
Уперед, «Вовки».
Ці команди не дають розслабитись.
Твоя правда. Ми стільки бігаємо й такі зосереджені,
що нас можна брати в команду.
Якби ж ми ще й заробляли так, як гравці.
Судді серйозно обговорюють ситуацію.
І плакатів з нами істоти вдома не вішають.
Така наша доля.
То що в нас? Гра рукою?
Хіба вони не знають, що це ногокуля? Нащо бити її рукою?
Схоже, номер 41 «Тритонів»
порушив правила, зігравши рукою.
Це їхній шанс.
Ага. Шанс засмутитися. Як ти засмучуєшся після кожного матчу.
Це так. Але є й шанс відчути неймовірне піднесення. Це того варте.
Ти просто не розумієш, що втрачаєш.
«Вовки» ведуть кулю.
Так!
Та її відбирають «Тритони».
Ні.
- Рефері, будь ласка. - Обман.
Спізнений свисток.
Рефері треба до окуліста.
Той гравець влаштував виставу.
Треба завершувати гру.
Що скажемо?
Я нічого не бачив через птахів.
- Та думаю, що ту істоту збили з ніг. - Я не бачив.
Якщо ти так думаєш, слухайся інтуїції.
Що скажеш, інтуїціє?
Збили з ніг.
Гравця збили з ніг.
Призначаємо бесперешкодний удар.
Бесперешкодний удар для «Тритонів» у кінці додаткового часу.
- Можете повірити? - Що?
Я не можу, хоч узагалі я легковірний.
Удар.
Усе. Кінець.
Рефері зіпсував гру.
Рефері спеціально навчаються не зважати на птахів,
тому від них очікують розумних рішень.
Покладатися на інтуїцію неприпустимо.
Такий розвиток подій засмучує.
Але тому істоти й захоплюються ногокулею - через драму.
Суддя - бовдур!
Цьому судді точно доведеться шукати інше заняття.
На нього всі дивляться,
а він дивиться куди завгодно, тільки не туди, куди мусить.
Фанати «Вовків», які дивляться матч удома, певно, просто розчавлені.
Я розчавлений.
Класичні «Вовки».
Завжди знайдуть, як розбити нам серце.
Ніколи не був у такому поганому настрої.
Принаймні ти сам його собі спричинив.
«Тритони» - найгірші.
Власне, тритони чудові.
Як і інші створіння, вони чудово адаптуються.
У них можна повчитися.
Ага. Якби ти проводила більше часу з істотами,
навчилася б бачити, коли їм цікаво слухати про створінь.
Відповідь: майже ніколи,
якщо тільки ти не говориш про ногокульні команди.
Створіння важливіші за спостереження, як по кулі б'ють ногами.
Вони живуть у такому собі змаганні, де команду,
яка хоч раз програла, з'їдають.
Годі!
Я вже старий, і скоро мене не стане.
Тому перестаньте сваритися.
Ти помираєш?
Авжеж. Я старий.
Я можу померти в будь-яку мить.
І якщо ви не подружитеся до моєї смерті, ви станете її причиною.
Це позбавлене сенсу.
У нас саме такі стосунки, які між нами мали б бути.
Я приймаю його попри недоліки.
Як одержимого ногокульного фаната.
А я приймаю її з її бажанням бути дикою твариною.
Цього недостатньо?
Ні!
Сплануйте щось і проведіть час разом як брат і сестра.
Дізнайтеся про інтереси одне одного.
Жорстокий фінал для «Вовків».
Гляньмо ще раз.
Цим птахам не подобається, що ми побудували стадіон
в їхньому ареалі.
Ох, не хотів би я бути ре...
Не слухай його.
Таке бувало й з найкращими з нас.
Я всіх підвів.
Неправда.
Ти підвів лише половину вболівальників.
Ціную спроби мене заспокоїти, але я зробив очевидну помилку.
Тепер я не можу навіть вирішити, які ножні трубки надіти.
Давай ми приймемо за тебе кілька рішень.
Надінь оці.
Ми йдемо в «Брудний кухоль» пити лагідну отруту.
Наливай!
За найкращого знайомого нам рефері
й нещасливу ситуацію, яка нагадала нам, що помиляються всі.
Ніяка кількість лагідної отрути не притупить жах
перед завтрашнім аналізом гри.
Ну що в найгіршому випадку станеться? Скажуть шукати нову роботу?
Чи ти раптом помреш?
Мені кінець.
Вибач. Ми погані втішники.
Ми - рефері. Кажемо, що бачимо.
Хоч у твоєму випадку сталося не зовсім так.
Знову таки: ми погані втішники.
Не хвилюйся.
Зі мною бувало й гірше.
Якось я забув, що я рефері, отримав пас і забив гол.
Ти мене обманюєш.
Це було уві сні.
І наглядова рада весь час говорила, який то був класний удар.
Не думаю, що наглядова рада зрадіє моєму хибному рішенню.
Усе буде добре.
Ми слатимемо тобі позитивні думки.
Вибачте, реф.
Я бачив, як ви зганьбилися перед морем глядачів. Це було гарно.
Вдячність.
Я тут, лише щоб народько заспокоївся.
Не хочу почуватися винним.
І я рада тебе бачити.
Іди за мною.
Ця частина Істотбурґа - заповідник.
Можливо, деяким рослинам на цій горі понад тисячу років.
Оце так. Старі дерева. Дуже захопливо.
Розумію.
Це місце важко сприймати, як щось особливе.
Ми такі зосереджені на повсякденних справах,
що не бачимо того, що прямо в нас перед очима.
Якщо ти вважаєш, що дивитися на ліс - захопливо,
зачекай, доки побачиш ногокулю.
Це лише початок.
Що більше ти побачиш, то більше зрозумієш.
Дивитися лише на дерева -
це як бачити лише траву на полі для ногокулі.
Спробуй побачити повну картину.
Ми в лісі.
Я бачу лише дерева й створінь.
Не знаю, як це можна порівнювати з ногокулею.
Мені подобається думати, що тут ми наче робимо крок у минуле.
Це була земля створінь задовго до появи істот,
і вони живуть тут тепер, як жили тоді.
У природі одночасно відбувається співпраця й протистояння,
в результаті утворюється прекрасна гармонія - як у твоїй ногокулі.
Ти хочеш, щоб я повірив, що створіння й рослини
діють, як гравці в ногокулю?
Саме так.
Сиди тут.
Вовки захищають свою територію й шукають здобич.
Двоє проти трьох.
Білохвостам кінець.
Вовки впіймають здобич?
Білохвости стрибають, щоб вирватися.
Ти бачила? Білохвіст обійшов вовка.
Тепер ти розумієш?
Вовки обдумують новий план нападу,
але білохвости підготували сильний захист.
Це точно не перша їхня зустріч.
Ці вовки теж примудрилися програти.
Такого я не очікував.
Дякую, що проявив щирий інтерес до того, що справді цікаво.
Поки що не дякуй.
Я змушу тебе без упину тренуватися грати в ногокулю.
Як гадаєш: створіння навчили нас грати,
чи ми придумали ногокулю,
щоб не битися й не шкодити одне одному?
Думаю, правда є і в тім, і в тім.
Приєднаєтеся до нас?
А ви тут чого?
Прийшли тебе підтримати.
Усе буде добре.
Перейдемо до діла.
Ви прийняли рішення, яке напряму вплинуло на результат матчу.
Треба провести корекційні заходи, щоб подібне не повторилося.
Тож ми просимо вас пройти переатестацію.
Будь ласка, здайте свисток. Повернемо, коли її пройдете.
Якщо він мусить пройти переатестацію, ви повинні відправити на неї і нас.
Тиша!
Ні.
На наступному матчі потрібні судді.
Викручуйтеся самі.
Його понизять на посаді?
Ні. Якщо пройде переатестацію.
Тоді на нього чекає гірша доля.
Його звільнять.
Але не хвилюйтеся.
Ти чудовий рефері, і ми в тебе віримо.
Це так бадьорить.
Тепер я бачу, чому ти так захоплюєшся ногокулею.
Ну, гаразд.
Тепер спробуй забити гол.
Чудово. Це точно підвищить градус інтересу.
Оце так.
Везіння початківця.
Пасуй.
Перевіримо цю теорію.
Тобі що, подобається?
Мені подобається бути кращою за тебе.
Певно, то було таке везіння.
Якщо хочеш забити гол мені, доведеться сильніше бити.
Виклик прийнято.
Якого Рорба?
Хороший удар, генійко.
Вибачте.
Який потужний удар.
Що це?
Ти б'єш у нас м'ячем, бо ми фанати «Тритонів»?
Ми не винуваті, що ваша команда грала гірше.
Це ненавмисно.
Нам шкода.
- І має бути шкода. - Тритони - круті створіння,
а фани ногокулі - брехуни.
Ви б не виграли той матч, якби не помилка судді.
Фани «Вовків».
Завжди покладають вину на все, крім хисту їхніх гравців.
Цікаво.
Я чула, що в «Тритонів» усе поганеньке, зокрема фани.
- Що ти робиш? - Надмірний фанатизм сміховинний.
Ми навіть не знайомі,
а ви робите безпідставні судження, виходячи з удаваної відданості.
Моя відданість справжня.
Я люблю у «Тритонів» логотип, прапор і стиль святкування гравців: суперовий.
То, може, додамо інтересу
і врегулюємо розбіжності керованим способом?
Спонтанний матч.
Подивимося, в якої команди справді кращі фани.
Домовилися.
Вибач, іноді я поводжуся, як довбень,
але зараз ти перестаралася.
Ні, все добре. Пограймо в ногокулю.
Тепер я розумію. Драму.
Первісний дух суперництва й великі фізичні подвиги.
Ми можемо бути, як справжні вовки: діяти стратегічно, співпрацювати.
- То ти серйозно? - Так.
Я розумію, що єдиний приз переможця - усвідомлення вищості
у вигаданій і нелогічній грі. Але грати в неї весело.
Ясно. Хай трохи й зверхньо, та ти починаєш говорити моєю мовою.
Так і зробимо.
Хто перший заб'є три голи.
Що скажете?
Програєте нам, «Вовки», як учора - ваша команда?
Ми згодні.
Згодні грати, а не програти.
Я помилився на роботі...
ЕМОЦІЙНЕ ОБСЛУГОВУВАННЯ Й РЕМОНТ
...і фанати почали мене ображати.
Істоти надто емоційно переживають гру улюбленої команди,
та я не думаю, що вони хотіли вас образити.
Вони, певно, висловлювали протест проти несправедливості.
Проаналізуймо ваш біль глибше.
Розповісте мені більше?
Мабуть, я злякався того,
що їхня думка не дуже відрізнялася від моєї.
Наче вони висловили мої власні побоювання.
Що я поганий суддя.
Що регулярно помиляюся.
А тепер боси змушують мене скласти іспит,
від якого залежатиме моя майбутня робота.
І я не впевнений, що складу.
Істоти часто не впевнені у власній компетентності.
Ніхто не ідеальний.
Усі помиляються.
Хіба не в цьому привабливість ногокулі?
Важливо пам'ятати, що ви тяжко працювали,
щоб мати роботу професійного рефері,
і що вас не найняли б, якби ви не мали належних знань.
Мабуть.
Чому ви хочете бути рефері?
Мені подобається, що ногокуля незрежисована й непередбачувана.
Що істоти демонструють дива фізичних можливостей
прямо у вас перед очима.
З самого дитинства
я хотів пов'язати професійне майбутнє з ногокулею.
Я дивився матчі з наднародьком.
Пам'ятаю своє зачарування істотами зі свистками й годинниками,
які стежили, щоб обидві команди грали чесно.
Неупереджені стражі правил і миру.
Вони були такі самі спортивні, як і гравці
і дбали про однакові умови для обох сторін.
Хіба не прекрасно, що ви втілили свою мрію?
Це було нелегко.
Коли сумніваєтеся в собі, згадуйте про свої досягнення.
Я вірю, що вам усе вдасться.
Дякую.
Здається, я готовий.
- Гол! - Гол!
Що це було?
Ти мала захищати ворота.
А ти мав вести напад.
Знаєш що?
Будемо працювати разом.
Я заб'ю гол.
Ти розігруватимеш кулю, я відкриюся, ти даси пас.
Пасуй мені. Пасуй!
Я можу забити!
- Гол! - Гол! Так!
Не розумію, нащо ти втягла нас у цей хаос.
Ти ніколи не слухаєш і применшуєш мої інтереси.
Вибач.
Я думала, що зможу забити.
Ми граємо, чи ви цілий вечір будете лаятися?
Це нудно
і не варто лизохолоду, обіцяного за ведення рахунку.
Ми додамо шоколадну підливу.
Ми от-от виграємо.
ВІРИМО У ТВОЮ ІНТУЇЦІЮ!
Ми тобі довіряємо!
Покажи їм, чемпіоне!
Вітаю вас, колеги-рефері.
Сьогодні ми перевіримо ваші здібності.
Ми облаштували іспитовий полігон,
де ви пройдете або провалите переатестацію.
Вам доведеться демонструвати навички, приймаючи рішення в умовах
надмірного тиску й надзвичайного сум'яття.
Кожний з вас пройде майстерно побудовану смугу перешкод.
Можна спитати, поки ми не почали?
Це незвично, але я дозволяю.
Ніхто не замислювався про іронічність того,
що робота рефері - вказувати на порушення гравців
тоді як самим рефері не можна нічого порушувати?
- Ох і глибина. - У мене вибухнув мозок.
Заспокойтеся.
За підривну діяльність вас перевірять першого.
Я відмінно складу цей іспит, хоч і не знаю, що маю робити.
Ця впевненість знадобиться.
Виходьте.
Почнімо.
По свистку ви пробіжите смугу,
демонструючи фізичні здібності й указуючи на порушення,
які буде перед вами розіграно.
За непройдене завдання чи невказане порушення
ви втрачатимете смужку.
Утратите дві - іспит провалено.
Будьте готові до будь-чого.
Правильно!
Ні, це червона картка.
Ой.
На це краще не дивитися.
Хто наступний?
- Тільки не я. Я невидимий. - Тільки не я.
Ви, очевидно збентежений.
- Я? - Не я.
Ви, розчавлений тривожністю, наступний!
Ми в тебе віримо!
Стережися птахів!
Ти зможеш.
На старт!
Чудово!
Так! Правильно!
Перешкода!
Якщо не можете продовжувати - ви провалилися.
Один раз пройшов атестацію - пройдеш іще раз.
Ти ж любиш ногокулю.
Ти зможеш!
Правильно!
Чудово ухилилися!
Останнє випробування.
Давай!
Грубезне порушення.
Правильно!
Так! Ми знали, що ти зможеш!
Це неправда. Ми дуже хвилювалися.
Поздоровляю! Ви продемонстрували неабияку відвагу!
Це радість - дивитися, як ви долаєте перешкоди.
Ви пройшли переатестацію!
Дякую.
Не можу дочекатися повернення на поле.
Справи в нас не дуже.
Ми пропустили два голи. Зберися докупи.
Два очка - дрібниця.
Це не очки.
І два - велике число в ногокулі.
Це була помилка.
Я хотів показати тобі те, що дуже люблю,
а ти мене геть не слухала.
Моє хобі мало нас зблизити.
Твоє хобі?
Я показала тобі чари лісу, а ти, схоже, все забув.
Чому ти мене не слухаєш?
Ми - просто жахлива команда, так?
Справді жахлива.
Мабуть, так буде завжди, і наш народько помре сумний.
Ні, ми можемо перемогти.
Якщо не заради одне одного, то заради народька.
За народька!
Зіграємо, як білохвости.
То ти мене слухав!
Ти знаєш, що робити.
- Здаєтеся? - Ні, ми тільки розім'ялися.
Гей!
- Так! - Так!
У нас виходить!
Білохвости.
Білохвіст!
Та що це таке?
Ми це робимо!
Так! За народька!
Одне за одного.
Що ж, тепер серйозно...
- Що? - Гей. Що?
- Так! - О, так!
Виграли білохвости!
Не думав, що ми зуміємо.
Гаразд. Хороша гра.
Ви добре грали.
Але «Вовки» все одно жахлива команда.
Так!
Ви теж бачили це порушення?
Червона картка - жодних вагань.
Ми такі раді, що ти повернувся.
Чудове рішення!
Суддя - молодець!
Схоже, рефері знов у чудовій формі!
Суддя - молодець!
Ти рано прийшла.
Не хотіла пропустити початок гри.
Заходь.
Радий тебе бачити, сестро.
«Вовки» грають з «Жалюками».
Читала, що жалюки вмирають, ужаливши всього раз.
Дивно, що команду назвали на честь такого крихкого створіння.
Моя кров'яна помпа тішиться, бо мої нащадки ладнають між собою.
Дякую, що послухалися старого народька.
Тепер я можу спокійно вмерти.
Народьку.
Ще живий.
Спокійно. Я просто дрімав.
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко