Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Šéf už poulí oči, přejdeme k dalšímu dopisu.
Tenhle je o přijímačkách na střední.
Od posluchače „Spící jehňátko“.
„DJ Naoto, dobrý večer.“
Dobrý večer.
„Nesnáším učení na přijímačky.“
„Je mi z nich na umření.“
A jéje. To nezní moc dobře.
„Ne že bych se nerad učil, ale…“
Masamune, rozumíš tomuhle?
Já? Ani trochu.
Křupavé štěstí chutná nejlépe!
Ukaž, Senbo, pomůžu ti.
Nesahej na to, máš ulepené prsty!
Škoda, žes tohle štěstí nikdy neokusil.
- Klidně si ho nech. - „Vím, že na tom nezáleží…“
Když ví, že na něčem nezáleží, proč o tom píše do rádia?
Křupavé štěstí!
Nemůžeš prdět jinam než pod deku?
- Smrdí to jako konec světa! - Nechutný!
- Jako moje myšlenky. - Smrdíš jako nakládačky.
To snad…
Co to je?
Ocelárna…
TÝDENÍK SHONEN ZONDAG 1991
„Nic mě nezajímá a budoucnost je mi ukradená.“
„Tak proč bych se měl tolik snažit?“
„Ať jdu kamkoli, obklopuje mě tma.“
V tu chvíli jsme všechno pochopili.
„Vím, že na tom nezáleží…“
Nikdo nám nemusel nic vysvětlovat.
Prostě jsme to nějak věděli.
Že tohle…
už není to stejné místo jako předtím.
„Pak se postupně můžu stát lepší verzí sebe sama.“
„Až budu na střední…“
Masamune, ty jdeš ven?
Pospěš si, Masamune!
„Přečtu jednu knihu týdně a občas doma pomůžu rodičům.“
„Prosím, ať ty zkoušky udělám.“
„Bože, prosím!“
Obloha je na kusy!
Hele, to je…
Z ocelárny stoupá dým.
Vážně je to jen dým?
Ten dým se zahryzává do trhlin!
A trhliny…
se uzavírají.
MABOROŠI: TOVÁRNA NA ILUZE
Připravit, teď!
Masamune Kikuiri, 14 let.
Omdlel. Je v bezvědomí.
Masamune! Hej, hej, hej!
Než spadnul, fakt divně zachrčel.
Masamune, jaké to bylo?
Viděl jsem to.
Masamune Kikuiri má dlouhé vlasy.
Nech toho!
Sasakuro, co tě tak rozparádilo?
Nemůžu si pomoct, Masamune zezadu vypadá jako holka.
To ty jsi tu ten s velkýma prsama.
Ach, jak erotické!
Nevadí mi, když říkají, že vypadám jako holka.
Neznamená to, že se mi líbí kluci.
Líbí se mi holky…
Jen ne žádná konkrétní.
Ale…
Masamune, hele!
To je Mucumi Sagami.
Promiň!
Tohle je až moc krásy najednou.
Ty podkolenní jamky…
To je moje!
Tomu říkám posedlost.
Vřelé díky za tvůj kompliment.
Přestaň mluvit jako starej dědek.
Ona je taky stará bába.
Masamune Kikuiri nesnáší Mucumi Sagami.
Ti, co mi dnes neodevzdali své hlášení,
ho musí vyplnit před víkendem.
Kikuiri, teď mám na mysli hlavně tebe.
Vždyť je to úplně k ničemu.
Psát pořád to samé, hlavně aby se nic nezměnilo.
Můžeš tam napsat, co chceš.
Stejně to nikdo nečte.
To není pravda.
Na mě se naštvali, když jsem změnil své plány do budoucna.
Čím chceš být teď?
„Otrokem Mucumi Sagami“!
Jak jinak.
Co na ní vidíš? Je obyčejná.
Líbí se mi, že působí jako úplná padavka.
A ty taky spadni! A ještě!
To bolí!
- A znovu! - Au, neslyšels?
Když se sejdeme, z nějakého důvodu spolu
vždycky děláme věci, které jsou náročné nebo bolestivé.
- Chceš tam skočit? - Co?
Prosím tě, dej mi pokoj.
Už zase?
Masamune, pospěš si.
- Jsem zpátky. - Masamune?
Za chvíli bude večeře.
Ahoj. Vítej zpět.
Strýčku, ty jsi tu taky?
Vepřové na zázvoru, prosím.
Zázvor tam nikdy nedáváš. Jen spoustu česneku.
Ale vypadá to úplně stejně, není v tom žádný rozdíl.
Jo, je to přesně, jak říkáš.
Tokimune, než příště přijedeš, ohlaš se předem.
Teď mezi vás musím rozdělit dva hrnky rýže.
Nevadí, dokud mám tohle, jsem spokojený.
Pověz, chci vědět všechno!
„Chci vědět všechno“?
A ještě něco!
Zase jsi na zahradě nechal puštěnou vodu, dědo.
Moje nervy!
Všichni mužský v téhle rodině…
OSOBNÍ HLÁŠENÍ
Masamune Kikuiri je…
Nemáš to náhodou zakázané? Myslím kouření a alkohol.
Jako člověk, co pracuje pro boha.
Ocelárna teď operuje sama od sebe.
Nám stačí jen předstírat, že pracujeme.
Ráno se sejdeme, pár věcí zkontrolujeme.
Zjistíme, kam stoupá dým. To je asi tak všechno.
Nemaloval jsi náhodou?
Nechtěl bys ilustrovat měsíční hlášení v ocelárně?
Ne, díky. Nemusíš se tak snažit. Akorát je mi z toho divně.
No tak, dítě by se přece nemělo…
Ale já nejsem dítě.
I když možná nikdy nedospěju.
To už je dnes podruhé.
Stává se to pořád častěji.
To je hrůza! Chudinka Sonobe!
- Co se stalo? - Dnes ráno byly pryč.
Jak to?
Určitě je vzal jeden z kluků!
- To teda ne. - Hele!
Neopírej se zadkem o Hařinu lavici!
- Proč? - Taková hrůza.
- Nemrač se, Sonobe. - Ovoním ji svým prdem.
- Nechuťáku! - Nechuťáku!
Promiň, klidně běž napřed.
Dobře.
Věděl jsem, že to byla ona.
Úchyle.
Vrať mi je.
Ty boty patří mně.
MUCUMI SAGAMI
Konečně.
V těhlech mi hrozně plavaly nohy.
JUKO SONOBE
Sonobe?
Sonobe si s tím začala.
To ona mi ukradla přezuvky jako první.
A protože jsem nenašla svoje, vzala jsem si místo nich její.
Co? Nechápu.
Takže si teď pořád dokola kradete boty?
Je to jako ta hra na omdlení, co hrajete s klukama.
Prostě tím zabíjíte čas. Nemám pravdu?
Jestli chceš, taky ti můžu ukázat něco, co ti pomůže…
zahnat nudu.
V tomhle městě najdete stopy všude, kam se podíváte.
VÍTEJTE V MIFUSE
Stopy po životě neživých bytostí.
ODPOČÍVADLO MIFUSE
Počkej, stůj!
Nemůžeme odsud nikam odejít.
Všechno začalo…
toho večera, tím výbuchem.
Máme k dispozici kompletní informace.
Tunel je nyní díky sesuvu půdy zcela neprůjezdný.
Oceánské proudy nám rovněž nedovolí město opustit.
Slovo nyní předám Mamoru Sagamimu, který vám o situaci poví více.
Je to zaměstnanec Mifusské ocelárny,
jehož rodina již po dlouhé generace slouží Mifusskému chrámu.
Děkuji, pane starosto.
Hele, není tohle táta Mucumi Sagami?
Co?
Akimune, převezmu to teď na chvíli já.
Ano, prosím.
Pane Sagami, pospěšte si.
Já…
Od dob průmyslové revoluce,
jsme se my, obyvatelé Mifuse,
vždy spoléhali na požehnaný kov, získávaný z hory Kanzari.
Ale když se nad tím pořádně zamyslíte…
Mifusský chrám ctí horu jako takovou.
Jinými slovy si město ukrajovalo z vlastního boha.
Přesně tak, myslím, že to, co nás potkalo…
je zasloužený Boží trest!
- Nerozumím. - Máme něco dostat?
Kdo je to?
Vy ho neznáte?
Sagamiho jediný syn, je svou výstředností proslulý.
Jak blažená je nevědomost!
Co zde vidíte, už dávno není ocelárna, kterou jsme znávali!
Výbuch v ní zažehl plamen změny!
Proměnila se ve stroj, který pohání bozi sami, ve svatý stroj!
A přesně tento svatý stroj nás v Mifuse uvěznil!
Zbláznila ses?
Co uděláme, když nás chytí dospělí?
Hele, neslyšíš nějaký hlas?
Nedlouho po proslovu Sagamina otce jsme se dozvěděli pravdu.
ZÁKAZ VSTUPU
Nebyli jsme uvězněni pouze na fyzickém místě.
Svatý stroj nám už nedovoloval prožívat ostatní roční období.
VSTUP ZAKÁZÁN JEN POVĚŘENÍ PRACOVNÍCI
NEBEZPEČÍ
Masamune Kikuiri.
V zajetí nekonečné zimy, ve věku 14 let.
PÁTÁ VYSOKÁ PEC
Následoval jsem kroky osoby, kterou jsem nenáviděl, Mucumi Sagami.
Ne, přestaň…
Zavedla mě k zajaté dívce.
Hele, co to děláš?
Fuj, to je smrad.
Takový zápach bys nečekal, co?
Myslela jsem, že budeš vyvádět víc.
Úplně mi to vzalo vítr z plachet.
Takže… co tu ta holka dělá?
Je ti docela podobná.
Prosím tě. To je nechutný.
Tak co je zač?
Připomíná ti něco?
Opici? Gorilu? Nebo šimpanze?
Podle mě spíš vypadá jako vlk.
Stačí to takhle?
Jo.
Říkali, že je důležité, aby se nedostala ven z ocelárny.
Takže mě pověřili, abych se o ni starala.
Aha, nařídil to to tvůj táta?
Je dost velká, takže vykoupat ji dá člověku pořádně zabrat.
Hodila by se mi klučičí síla, ale mohly by z toho vzniknout problémy.
Ale ty vypadáš jako holka, proto tu jsi.
Co?
Nelíbilo se ti, když tě Sasakura ohmatával?
To teda nelíbilo!
Běž někam!
Nehraj si přede mnou na drsňáka. Nehodí se to k tobě.
Padám odsud!
Budeš chodit v pondělí, ve středu a v pátek, Masamune.
Odkdy si říkáme křestním?
Tak mi taky říkej Mucumi.
Co?
Víš, z jakých znaků se skládá moje jméno?
Mu znamená „šest“ a cumi jsou „hříchy“.
Přestaň si vymýšlet.
Znaky ve tvém jméně představují „harmonii“ a „realitu“.
Heleme se… jako by ses o mě už někdy zajímal.
Vlk.
To já jsem tady vlk, ne ona.
To já ošálila vlka svou lží.
Masamune, odvez prosím dědu!
Od osmi má poradu kvůli prevenci katastrof!
Masamune!
Jo! Za chvíli jsem dole!
Prosím.
Masamune Kikuiri má řidičský průkaz.
Nemůžu uvěřit, že jediné dospělé právo, které mám, je řídit auto.
Bez auta se na venkově nedá nic dělat.
Ani s ním to tu není o moc lepší.
Jmenuji se Sódži Kikuiri.
Je mi 74 let, jsem vdovec.
Koníčky žádné.
Trpím bolestmi zad.
Nevstávejte, můžete zůstat sedět.
Dobře, totiž… Hitoši Tačibana.
Já… Mě je…
- Osmdesát. Nebo už 90? - Že by?
Ne, takový byl vždycky.
Poslyšte.
Až se svět vrátí do původní podoby,
odchylky od vašeho původního já mohou přinést problémy.
Proto je třeba pravidelně kontrolovat, jestli se nezačínáte lišit.
Pokud zaznamenáme sebemenší rozdíl, pokusíme se ho napravit.
Masamune, posloucháš ještě rádio?
Ne, vysílají to samé dokola. Ten pořad s otravnými dopisy.
Všiml sis, že DJ místo odpovědi vždycky zahraje písničku?
Poslouchal jsem ho pořád dokola a přemýšlel, co to znamená.
Být DJ by vlastně vůbec nemuselo být špatné.
Myslel jsem, že ti spíš vyhovuje stát mimo záře reflektorů.
Jo.
Kdyby se tehdy nic nestalo, asi bych o tom nikdy snít nezačal.
Ale protože se nesmíme měnit,
napíšu do hlášení, že chci převzít náš rodinný podnik.
To je manželka pana Jamazakiho.
Byli tak šťastní, že konečně otěhotněla.
Ale než se dítě narodilo, stalo se tohle.
Takže ho pořád nosí v břiše.
Až se odsud dostaneme, určitě ho poznáme.
Jo.
„Tajné filozofické umění energeiai“?
Božínku.
Strýček tě dokonce vyzvedl. Hodláš se někdy vrátit do práce?
Energeia je chování typické pouze pro člověka.
Například když ztratíš pojem o čase.
Činnost splyne se svým účelem
a my žijeme přítomností…
Nemůžeš pořád jenom utíkat.
Utíkám celý svůj život.
ŽIJ OKAMŽIKEM
Rozhodl jsem se přerušit studium a utekl z univerzity.
Utekl jsem i od tvé mámy, ale ona mě následovala až do Mifuse.
Pak ses narodil ty.
Hůř už jsi to podat nemohl.
Ničeho z toho nelituju.
S tvou mámou si rozumíme a ty jsi zajímavý mladík, Masamune.
Ale…
teď už to dělat nemůžu.
Odsud už nikam neuteču.
Pamatuješ, co říkal Sagami?
Jestli hněv svatého stroje opadne, náš svět se možná vrátí zpátky.
Zanedlouho poté…
se táta poprvé po dlouhé době vydal na noční směnu.
A domů se už nikdy nevrátil.
RODINA: MATKA, DĚDEČEK
BEZPEČNOST PŘEDEVŠÍM
Tohle je vážně otrava.
Když velí on, je to jak makat v pekle.
Chvástá se, že o bozích Mifuse ví víc než kdokoli jiný.
Býval to jen obyčejnej podivín.
Hej! Chtějí tě tam nahoře, Kikuiri.
Hej, tady!
PÁTÁ VYSOKÁ PEC
PÁTÁ PEC
Dala by sis toust?
Jídlo!
Tak přece jen umíš mluvit.
Přece… Mluvit?
Řekni, co jsi ve skutečnosti zač?
Hodně se podobáš Mucumi.
Nejste náhodou… třeba dvojčata?
Micumi?
Ta holka, co se o tebe chodí starat.
Holka! Cumi!
Micumi!
- Micumi! - No jo…
Taky bys chtěla jméno?
PÁTÁ PEC
PÁTÁ VYSOKÁ PEC
Co třeba Icumi?
Micu?
Micumi!
Ne, tak ne.
I-cu-mi!
Já jsem Masamune.
Masamine! Holka!
Ale já jsem kluk!
Kluk!
Holka!
Hej, Icumi!
Můžu jí tak říkat?
Vlak?
Micumi! Haló!
Ty si sem chodíš hrát?
Pozor!
Hej! Kampak jsi utekla?
Haló?
Jdeme tě zkontrolovat.
Kde se schováváš?
Páni, ty jsi ale vyrostla!
Koukejte, jak je veliká!
Jen se na ni podívejte, je skoro připravená. Dospělá žena!
Ale… Nikde nevidím Mucumi.
Nesmíš se ke mně přibližovat.
Přece nechceme, aby ses nám zamilovala.
Zdá se, že se o tebe Mucumi dobře stará.
Pane Sagami, copak neexistuje jiný způsob?
Opravdu ji tu musíte držet?
Cože?
Svátý stroj vynaložil obrovské úsilí, aby ji k nám dostal.
Je předurčena stát se ženou bohů!
Dokud tuto dívku máme,
je možné, že nám svatý stroj v budoucnu odpustí.
- A ty…! - Co by na to řekl můj bratr, kdyby žil?
Pan Akimune již nebyl schopen rozumného úsudku.
Mrzí mě to, byl mou pravou rukou.
Pane Sagami…
V tomto světě…
byste se měl řídit jen mými rozkazy.
Ne, abyste mě zklamal, Tokimune.
Co to mělo být?
KIKUIRI
A hele, není to vaječná káva? Taková nostalgie.
Na škole jsem ji pil pořád.
Dobrůtka!
Chodili jste spolu s mámou na stejnou univerzitu?
Jo, mého bratra potkala, když mě přišla navštívit na kolej.
Nevědomky jsem si zahrál na Amora.
Strýčku, pracuješ u páté vysoké pece, protože se…
Co?
Snažíš se sbalit moji mámu?
Mohl by někdo z vás tohle odnést k Sagami domů?
Já to udělám.
Výborně. Díky, Sonobe.
Chceš, abych tě šel doprovodit?
Dneska nemám pořádně co dělat.
Ne, díky.
Co?
Copak nevíš, že neoblíbené holky se často baví s těmi nejhezčími?
Doufají, že se svezou na jejich vlně.
Pořád ta samá písnička.
Tyhle dřív patřily mně.
Do toho! Do toho, duchové!
Duchové…
DUCH OSPALEC
Není ti zima?
Jsi fakt zvláštní.
Tady.
Ručně pletené?
Dala mi ho Micumi!
To vysvětluje, jak vypadá.
Já… Myslel jsem, že Mucumi nemáš zrovna moc v lásce.
Když je poblíž, tak skoro nepromluvíš.
Icumi…
Ty se odsud nechceš dostat ven?
I kdybys unikla…
stejně bys daleko nedošla.
Sonobe?
Co tu děláš?
Byla to lež. Předstírala, že je nemocná.
Co?
Tady Mucumi bydlí.
Co? Vážně?
Jejich dům je v Mifusském chrámu?
Mucumi je adoptovaná.
Cože?
Její matka zemřela chvíli předtím, než se svět změnil.
Zůstala úplně sama.
Sonobe, ty…
Sagamiho rodina potřebovala dědice.
Ale jejich syn neměl o ženy zájem.
Mou matku si vybrali, protože už dítě měla.
Jenže s tím, jak svět funguje dnes, už dědice není třeba.
Tak mě vyhodili z domu.
Ale Mucumi, to je hrozné…
„Mucumi“?
Co?
Oslovils ji křestním jménem.
Přesně to jsem si myslela.
Co sis myslela?
A jéje.
Udělal jsem něco?
Jestli máš auto, měl bys ji odvézt domů.
Je to tvoje vina.
CEDROVÉ KADIDLO
Poslyš…
Ty a ta holka z ocelárny… jste nějakým způsobem příbuzné, že jo?
Nejsme příbuzné.
Lhářko.
Ne že bych ji neměla ráda.
Ale… Pokaždé, co jsem s ní…
Cítím obrovskou úzkost.
Cože? Zkouška odvahy?
Jo! Slyšel jsem, že v něm straší.
V tom Kanzarijském tunelu.
Přebývají v něm duchové dělníků, které zabily příšery z kouře.
Co?
Ale když tam půjdeme, dospělí budou naštvaní.
Ne, když nás nechytí.
Zní to zábavně, ale trávit čas s klukama v noci?
Budou si z nás utahovat.
No a? Koho zajímá, jestli přijdeš ty?
Co?
- Hele! - Já to tak nemyslel!
- Na chvíli mě posedl démon! - Nevymlouvej se!
Sám jsi démon!
- Sire Nitto, pomozte mi! - Já… půjdu s vámi.
Cože? Sonobe! Proč jako?
Ty se přece nerada bojíš!
Když Sonobe, tak já taky.
To jako fakt?
To už máme dvě holky.
Hurá!
Cože? Jasumi?
To myslíš vážně?
STANICE MIFUSE
- Tohle je fakt strašidelný. - Nebyla jsem tu už věky.
Tunel teď nikam nevede, zasypala ho půda.
Až dojdete dostatečně daleko,
- popište něčím zeď. - Dobrý?
„Popište něčím zeď“? To je moc vágní.
Na důkaz, že jste tam došli.
Tak jo, první dvojice!
Co?
Kdo půjde další?
Je tu hrozně mokro.
Napíšeme něco tady?
Klidně to zvládnu ještě dál.
Mohlo by to být nebezpečné…
Dobře, napíšu něco první.
Hotovo.
JUKO + MASAMUNE
Kdo je Juko?
To jsem já.
Nech si ty hlouposti.
Takže já se ti nelíbím?
Cože? Proč bys něco takového…
Já totiž myslím, že se mi líbíš.
Ale proč?
Prostě si myslím, že se mi líbíš.
Nechal jsi mě na sedadle spolujezdce.
Počkej, takhle se přece láska nevyznává.
Takže se ti opravdu líbí Mucumi?
To jste vy?
Sasakura říkal, že slyšel nějaký divný zvuk.
Jo! Měli jsme strach, tak jsme šli za vámi.
Hele…
Co má znamenat tohle?
Ne, to je…
- Vyznání lásky? - To ne!
Prosím tě, před námi se nemusíš stydět.
Pitomče! Nech toho!
Proč? Hele…
- Sonobe! - Počkej, Sonobe!
KANZARIJSKÝ TUNEL UZAVŘENO
Sonobe!
Koukněte!
Vypadá přesně jako tenkrát!
- Mucumi. - Co?
Hráli jsme spolu hry, abychom zahnaly nudu, že?
Abychom nemyslely na to, že chceme utéct.
Ale teď…
Je mi tak trapně, že opravdu chci utéct pryč.
Moje city…
jsou všem pro smích.
Co to…?
Hele, to je…
To je ten dým!
Vypadá jako vlk!
K zemi, Sonobe!
- Hej! - Sonobe!
- Jak to? - To není možný!
Sonobe…
- Co budeme dělat? - Já nevím.
Co to…
Sonobe…
Co to má znamenat?
Všichni se uklidněte, hlavně žádnou paniku.
Jak můžeme být v klidu?
Prý se objevil vlk z kouře a sežral ji!
To mi tedy vysvětlete!
Jestli to má být další trest…
Chramst!
Vážně ji ten vlk zhltnul?
Vlk s takhle otevřenou tlamou?
Nejsem si jistá.
Vypadalo to spíš jako by…
zmizela hned, jak do ní ten vlk narazil.
Přesně tak!
Každý z vás už to určitě někdy viděl.
Dým vystoupá z ocelárny a namíří si to přímo k trhlinám v obloze.
V tomto případě jde o dýmového vlka, stvořeného dvatým strojem.
Posvátný vlk!
- Posvátný vlk? - Aby udržel tento svět v chodu,
zaceluje svatý stroj trhliny, kdykoli se objeví.
Pokud chcete zůstat naživu, musíte své emoce držet na uzdě.
Je možné, že se objevilo něco, co v srdci té dívky způsobilo trhlinu.
Ale zůstaňte v klidu!
My všichni zde sdílíme společný osud.
Všichni zažíváme stejnou bolest ve stejném světě.
Je tedy naprosto nezbytné, abychom na útěk z tohoto světa ani nepomysleli.
Kde je Masamune?
NÁKUPNÍ ČTVRŤ MIFUSE
Zaznamenáno zvýšené množství dýmu.
Bez prodlení se vraťte do svých domovů a zavřete všechny dveře.
Své domovy prosím neopouštějte, dokud nepotvrdíme bezpečnost…
Co tu provádíš?
Strýčku?
Rychle, musíš jít domů.
Všichni tví přátelé už se vrátili.
Pusť mě!
Proč bychom měli být zavření doma?
Stačí, že jsme zavření v tomhle městě.
Masamune, no tak!
Ne.
Já už to tu nesnesu.
Chci jít do města, kde mají velké knihkupectví a divadlo!
Chci pilně studovat a vidět spoustu věcí.
Chci se stát ilustrátorem.
To bude v pořádku.
Jak by jen mohlo?
Tobě nevěřím ani slovo!
Dokonce jsi věděl o Icumi!
O Icumi?
Proč? Táta o ní taky věděl, co?
Zamkli jste ji v ocelárně a přišlo vám to úplně v pořádku!
Proč pořád jen mlčíš?
Proč nic neříkáš?
Ta malá dívka…
do našeho světa nepatří.
Pojeď se mnou.
Ochráním tě jménem svého bratra.
Tebe a…
všechny ostatní.
O to se tě… nikdo neprosil.
VYZNALA MI LÁSKU
Masamune Kikuiri…
zažil své první vyznání lásky od dívky.
SONOBE ZMIZELA
JE TO MOJE VINA
VŠECHNO JEN PROTO,
ŽE JSEM ZAMILOVANÝ DO MUCUMI SAGAMI
Vzbudil jsem tě? Promiň.
Sice páchneš, ale vlastně mě to uklidňuje.
Rozumíš tomu pocitu?
Když jsi zamilovaná.
Zamilovaná?
Já tomu asi nerozumím.
Sonobe řekla, že se zamilovala na sedadle spolujezdce.
Ale já vím, že tak to nefunguje.
Alespoň tohle vím.
Ale… i se mnou je něco v nepořádku.
Pro mě je pocit zamilovanosti skoro stejný jako pocit nenávisti.
Bolí to a nepřipadá mi to správné.
Proč?
Já… Proč jsem…
Masamine…
Promiň.
Já…
Masamine.
Icumi.
Mé srdce v tu chvíli nebušilo.
Ale zalil mě pocit tepla a nostalgie.
Láska dokáže člověka zahřát.
Tenhle pocit Sonobe nepoznala.
Ani ona by mu nerozuměla.
Co to děláte?
Ty! Tak přece v sobě kluka nezapřeš!
Počkej…
A co má být „Icumi“? Pojmenoval jsi ji?
Přesně tak!
Má o jeden hřích méně než ty, proto je Icumi!
Pojď, Icumi!
Dostanu tě odsud pryč.
Odsud pryč?
Chci ti ukázat tolik věcí!
Proč… proč brečíš?
Hele, co to tu provádíte?
Masamune!
Icumi, utíkej!
Mucumi, promiň.
- Pojď se mnou! - Počkej! Stůj!
Jak se opovažuješ odhalit tesáky bohům? Takové rouhání!
Tak obrovské nástupiště.
Proč stojí vlak u pece, když je nástupiště tady?
Protože…
Icumi?
Co je to?
Za těmi trhlinami…
je jiný svět.
Icumi!
Icumi, vrať se zpátky! Je to nebezpečné!
Hele!
Hele! Hele!
Masamune, kde jsi?
Kde je ta dívka pro bohy?
- Pokud ji nevydáme, svět… - Nikdy!
Ty jsi…
Ani hnout, Masamune!
Proč bych se nemohl hýbat?
Hele!
Odvažují se vzdorovat bohům?
Taky to chci vidět!
Chci vidět víc, chci vidět všechno!
Chci vidět víc! Víc!
Že by snad… ta dívka…
Ne! To ne!
Taky chceš vidět víc, že? Mnohem víc!
Víc! Víc!
Víc!
Icumi, tohle…
To ne!
Výborně.
Zdá se, že ani ta holka odsud nemůže odejít.
Začínal jsem si dělat starosti.
Á, už je to tu!
Posvátný vlku!
Zacel rány tohoto světa!
Strýčku!
Co jsme viděli za těmi prasklinami…
- To byla realita. - Ticho!
Počkej, Tokimune, tohle jsme přece nikomu říkat neměli.
Už to nemůžeme dál skrývat.
V Mifuse jsme byli uvězněni za trest.
Ale jednou tohle místo budeme moci opustit.
To byla…
jen lež, abyste neztratili naději.
Možná to byla lež, ale jen skutečně nepatrná.
Přesněji řečeno, tento svět
je nereálnou dimenzí, kterou vytvořil svatý stroj.
Takže to není žádný velký rozdíl…
To je obrovský rozdíl!
Pokud tohle není realita, tak co jsme my?
Jsme mrtví?
Někdo nás stvořil?
Jsme snad nehmotní?
Takže Mifuse i my všichni jsme falešní? To zní skvěle.
Proč jste mlčeli?
- Vysvětlete nám to! - Takže Mifuse nikdy neopustíme?
Proč vám tolik záleží na tom, zda je tento svět reálný nebo ne?
Dokud se vám na srdci neobjeví trhlina, vůbec na tom nesejde!
Jsme umělí? Ne! Jsme jen pomíjivá iluze!
Ale díky tomu mohou naše životy pokračovat věčně!
Tu svou věčnost si strčte za klobouk!
Co?
Já v tomhle městě nechci trčet napořád!
Vždyť nemůžeme ani dospět!
Už to nevydržím!
Tak. Názor tohoto chlapce jsme si vyslechli.
Je naprosto stěžejní, aby tento svět existoval věčně!
Dosáhneme toho tím, že tu dívku svatému stroji vrátíme zpět!
Na to zapomeňte!
Už dost, pane Sagami.
Co?
Trhliny se každým rokem zvětšovaly, i když jsme ji drželi pod zámkem.
Svatý stroj může trhliny uzavírat jak chce,
ale tento svět je u konce!
U konce?
- „Konec“? - Skončí?
- Co tím myslí? - Co bude pak?
- Tak počkat! - To jen tak zmizíme?
- Zemřeme? - Stejně nejsme naživu.
Tokimune, co jsi to provedl?
Řídili jsme se vašimi příkazy,
nerozuměli jsme tomuto světu, cítili jsme se ztracení.
Ale ptám se vás všech.
Má cenu dodržovat pravidla, když svět končí?
Dobrý postřeh.
Pokud svět stejně skončí, nemusíme Sagamiho poslouchat.
- Přesně tak! - Můžeme si dělat, co chceme.
Tohle přece nedává smysl!
Zbláznil se! Co to říkáte? Mluvíte úplně z cesty!
Pane Sagami.
Takže vám na osudu tohoto světa vůbec nezáleží?
Najdu tu někoho, komu šílenství nezatemnilo mozek?
Jsem jediný, kdo myslí hlavou?
To by stačilo, starouši.
Mucumi.
Ty!
Tenhle svět je možná iluze, ale ty se musíš probudit do reality!
Jestli končí svět, můžeme sníst ty kraby v mrazáku!
Nevěřím, že jsme ho kdy poslouchali.
Energie na rozdávání.
Jak vypadala realita?
Z ocelárny se stala ruina.
Kvůli té nehodě?
Musela tam zemřít spousta lidí.
Jestli je pryč ocelárna, Mifuse nemůže prosperovat.
Mifuse?
Pravdou je, že v hloubi duše jsme to už dávno věděli.
Vybírali jsme hry, které nám způsobovaly bolest.
Protože…
jsme bolest nikdy pořádně necítili.
Některé věci zůstanou navždy.
Žili jsme zimou, ale necítili chlad.
A nevědomky jsme viseli na těch neurčitých pocitech…
Ale uvnitř jsme to věděli. Celou dobu.
POSTŘEHY
Všichni jsme jen pouhé iluze.
Neboj! Teď bys měla být skutečně upřímná.
Ale já…
Není to jen tak.
Chci říct…
Říkalas, že bude trapné, když půjdete na stejnou střední,
ale teď víme, že to se nikdy nestane.
Jsi zamilovaná, že jo?
Jsem, ale…
Jsem zamilovaná, ale…
Bolí to?
Zamilovaná… Bolí?
Bolí, ale jak to vysvětlit?
Je to taková sladká bolest.
Haro, promiň, ale musím se smát.
Co je na tom vtipného?
„Sladká“?
Zažívá bolest, ale líbí se jí to.
Vlastně si to docela užíváš, viď?
- Já ti ukážu! - Ty masochistko!
Nech mě!
Přestaňte, už jede autobus!
Rozumíte si, co? Chodíte spolu?
Co?
Ne. Hara je zamilovaná do někoho jiného…
Nemáš nějak moc energie, Haro?
Jo, to mám!
Přijdete si pro ně, až vás vyvolám.
Aojama.
Ano.
- Ueda. - Tady.
Teď už přece nemá smysl je rozdávat.
- Spálit. - Kikuiri.
Tady.
OSOBNÍ HLÁŠENÍ
Podařilo se ti je ani jednou neodevzdat.
Omlouvám se.
Možná to nebyla chyba.
OSOBNÍ HLÁŠENÍ ZRUŠENO
Existuje v tomto světě něco…
co je skutečně správné?
Senbo?
Nedívejte se!
Nebo také chytnete trhlinu!
Musí jít o zkoušky připravené samotnými bohy!
Vystavili nás této obtížné situaci,
aby mohli povstat skuteční hrdinové, kteří v této zemi povedou obyčejný lid!
Ano! Svatá pravda!
Super! Takže já jsem hrdina? Skvělé!
To je tak vzrušující!
Jak vitální.
Obočí Senbova táty vypadá přesně jako vypadalo to jeho.
Jo.
Jak můžou lidi prostě jen tak mizet?
Víte, Senba měl takový sen.
Sen, říkáš?
Zatraceně… já to fakt nechápu.
Je to jen hromada výmyslů.
Nech toho. Akorát přivoláš toho vlka.
Určitě vám to nevadí?
Vůbec ne!
Když budeš ve škole, můžu se o ni starat já.
Není zvykem, že by nás Masamune o něco žádal.
Hej!
Moc se omlouvám, pane.
Ale to nic, teprve se musí všechno naučit.
Sladké…
mít ráda!
To jsem ráda! Jen si dej.
Ale nebolí to.
Masamine!
- Hele! - Jo, moje bunda.
Sluší ti.
Vykoupala jsem se ve vaně.
Dobře.
Našla jsi čistý ručník?
Jo.
Co to…?
Podívej. Dokončil jsem je.
Teď se na nich táta s dědou můžou projet.
Jsou roztomilé.
Přišly noviny.
Píší, že nakonec na Obon ten ohňostroj uspořádají.
Takže vyjede i vlak z ocelárny?
Ale asi to bude naposledy.
Máš pravdu. Bude to naposledy.
Postavím vodu na kafe.
PŘÍPRAVY NA ÚSTAVNÍ REFORMU
Nechoď tam!
Takže teď můžeme vidět realitu i uvnitř?
Posvátný vlk.
Ty nejsi překvapená?
Ta holka měla na zádech batoh.
Visela na něm jmenovka.
Saki Kikuiri.
Icumi je naše…
Icumi není moje dítě.
Ale… ta žena jsi byla ty!
To bylo mé skutečné já.
Od mého já v našem světě se naprosto liší.
Ale u večeře jsi Icumi napomínala, jako bys byla její matka.
Kdybych byla její matkou,
nikdy bych ji takhle nezavřela.
Trpěla celé roky. To bych já nikdy nedopustila.
Ale… ta osoba působila jako laskavá matka.
Stále…
čeká na svou dceru, která zmizela.
Ale Icumi se zpátky do reality vrátit nemůže.
Myslíš to vážně?
Jo, myslím.
Vážně? Překvapila jsi mě.
Nikdy mi to nedošlo.
Neměla jsem v úmyslu se ti s tím svěřit.
Ale…
Teď už se není čeho bát.
Chci vědět, jak to cítíš ty.
Můžeme být spolu.
Vážně?
Vážně.
Takže… Znamená to, že se ti taky líbím?
No, asi trochu jo…
Gratuluju, Haro!
Pusu! No tak, dejte si pusu!
Láska přemůže všechno!
Co tu děláš? Měl jsi Haru doprovodit domů.
Ne.
Napadlo mě, že s mým ničemným kamarádem bude větší zábava.
Myslím, že mezi Masamunem a Mucumi taky přeskočila jiskra.
Jsem si jistý.
Jo, máš pravdu.
Vsadím se, že už jí někdy osahával prsa.
MIFUSE
HERNA ODPOČÍVADLO MIFUSE
Zapnul jsem topení. Můžeme se trochu usušit.
Dnes to bylo poprvé, co jsem viděl někoho přiznat své city.
Cože?
Myslel jsem, že je Hara sebevědomější.
Ale třásla se při tom, není tak silná.
Hara je typická holka.
V osobním hlášení uvedla,
že se chce stát manželkou někoho, koho miluje.
Co jsi napsala ty?
Vychovatelka.
Vždycky lžeš o nepodstatných věcech.
Lepší, než být tvrdohlavá jako ty
a nenapsat vůbec nic, nemám pravdu?
Mohl jsi napsat „učitel umění“ nebo tak něco.
Umíš přece kreslit.
Jak víš, že rád kreslím?
Nevím, jestli to děláš rád. Jen vím, že jsi dobrý.
Chodíme spolu do třídy už roky.
Pravda…
Ano. Teď už jsem si jistý.
Čím si jsi jistý?
Jsem do tebe… zamilovaný.
To není fér.
Myslíš, že když je to tak v reálném světě, budeme spolu automaticky i tady?
Věděla jsi to?
Že jsem k tobě vždycky něco cítil?
Celou dobu jsi to věděla!
- Takže jsi zneužila mých citů, abys… - Věděla.
Mucumi.
Ale…
Já do tebe zamilovaná nejsem.
Stůj!
- Počkej! - Nepočkám!
Jsi takový pitomec, Masamune!
Mucumi, já…
Nejsme stejní jako ti lidé v reálném světě!
Vlastně ani nežijeme!
Na ničem nezáleží!
Já… Promiň.
Vidíš?
Nic necítíš, viď?
To protože jsem iluze.
Za to může sníh.
Pohltí všechny pachy a ty pak zmizí do ztracena.
Necítíš žádný pach, protože nejsem živá bytost.
Ale já…
Slyším, jak ti tluče srdce. Rychle.
To nemá se životem nic společného.
Pak…
to znamená, že jsi do mě zamilovaná.
Nejsem.
Lhářko.
Pitomče.
Já… pokaždé, co jsem s Icumi,
mám pocit, že konečně dostávám odpovědi na to, co mě trápí.
Icumi vnímá svět očima otevřenýma dokořán.
Všechno, co cítí,
prožívá naplno.
Uvědomil jsem si, že přesně takový má život být.
To mě Icumi naučila.
Ale…
tys mě naučila, co přijde potom.
Potom?
Při pohledu na tebe cítím neklid.
Když promluvíš, visím na každém tvém slově.
Lezeš mi na nervy, ale zároveň mi z tebe buší srdce.
Není to jen Icumi.
Ale i já cítím, že jsem naživu.
Když jsem s tebou, ten pocit je tak silný.
I tvé srdce bije jako o závod.
Když dělám tohle,
tak bije ještě rychleji.
Sníh se…
proměnil v déšť.
Najednou je léto.
Promiň.
Ale nechci teď přestat.
Jinak bych vybuchl.
Můj hrudník…
je tak sevřený.
Bolí…
Bolí to.
Bolí to!
- Rychle - Musíme si pospíšit!
Ten dým…
Zmizel.
Tolik trhlin.
Nitto! Uteč!
Co?
Takže nepraská jenom obloha?
Copak?
Icumi!
Icumi, co tu děláš?
Opuštěná!
Jsem opuštěná!
Co to říkáš, Icumi?
Au! Icumi, uklidni se!
Nouzové hlášení.
Posvátný vlk zmizel. Prosím, zahajte evakuaci.
Připrav se na evakuaci!
Pokud se nacházíte v oblasti Momose nebo Ašina, evakuujte prosím…
VEŘEJNÁ HALA MIFUSE
Po zjištění pravdy si mnoho lidí přálo zmizet.
Svatý stroj neúnavně pracoval na uzavření trhlin v našich srdcích.
Bez přestání vysílal posvátného vlka.
Možná právě to přetížilo vysokou pec.
Špatně.
Stalo se to, protože jsi nechal ženu bohů odejít!
Přesně tak!
Už chápete, vy tupci?
Co?
Už zase ty vaše nesmysly.
Bez posvátného vlka
nepotrvá dlouho a skrze trhliny nás zaplaví realita.
S lítostí vám oznamuji, že s naším světem je navždy ámen.
- Sagami! - Sagami!
Co je to s ním?
Masamune, můžeš na chvilku?
Našli jsme tohle.
Zápisník, který tu nechal táta.
Psal do něj i po té nehodě.
Tátův deník?
Na hoře Kanzari došlo k sesuvu půdy.
Trhliny jsou obrovské.
Poprvé ode dne, kdy došlo k výbuchu v ocelárně.
Ten den jsem měl noční směnu, takže v reálném světě jsem určitě zemřel.
V nákladním vagonu jsme našli malou holčičku.
Vydávala jedinečný zápach.
To děvče přijelo vlakem z reality.
Pokud se úštěpky hory bohů stanou součástí svatého stroje,
mělo by to tak být i s tím, co je přenáší.
Takže když Icumi pojede tím vlakem, dostane se domů?
To nevím.
Fyzikální zákony našeho světa se od toho reálného liší.
Neměli jsme tušení, co to způsobí,
když se dívka z reálného světa stane součástí nehmotné iluze.
Chcete to děvče vrátit do reality?
Ano.
Pokud zestárne nebo například…
ztratí kontrolu nad svými pocity,
mohlo by to mít pro nás neblahé následky.
Takže Icuminy pocity ovlivňují náš svět?
Ano, tak mi to vysvětlil tvůj otec.
Ale Sagami…
Celou dobu jsem si říkal to samé, pane Akimune!
Dívka vyvolená bohy nesmí ztratit kontrolu nad svými pocity.
To by bylo naprosto nečisté.
PÁTÁ VYSOKÁ PEC
Měli bychom ji zavřít uvnitř svatého stroje.
Zajistíme tak bezpečí našeho světa!
Jeden filozof kdysi řekl…
„Naděje je snem těch, kteří bdí.“
Saki Kikuiri.
Je to ironie.
Poznal jsem ji jen díky existenci tohoto světa.
SAKI KIKUIRI
Narodila se po mé smrti a do rodiny zajisté vnesla novou naději.
Má vnučka.
Takže to věděl.
Ve světě bez naděje, který přetrvává na její úkor,
dnes Masamune zase maluje.
I když se bude sebevíc snažit, dospělosti nikdy nedosáhne.
Nikdy nepozná svou budoucnost.
Ale…
Nech toho!
…zlepšuje se čím dál víc.
I v tomto neobvyklém světě se lidé mohou měnit, pokud chtějí.
To vidím, když se dívám na Masamuna.
Jo.
Je to tak.
Já jsem se…
zlepšil.
Zlepšit se v kreslení neznamená, že odsud můžu odejít.
Ale i když na tom nezáleželo…
kreslil jsem každý den a zlepšoval se.
Dělalo mi to radost.
Zdokonalovat se a být za to chválen.
Koho zajímá, že to k ničemu nevede?
Naplňuje mě to, srdce mi bije radostí.
Cítil jsem se, jako bych skutečně žil.
Ale my tomu dítěti šanci na změnu vzali.
I KDYŽ SE BUDE SNAŽIT, DOSPĚLOSTI NEDOSÁHNE.
Chci se změnit, stejně jako Masamune.
Ale v mém případě to není možné.
Masamune.
Měl bys svému otci odpustit.
Nejde o to, jestli mu odpustím nebo ne.
Prostě mi udělalo radost, že mě pochválil.
Strýčku, chci ji dostat zpátky domů.
Chci Icumi vrátit do reálného světa.
Masamune.
A je to. Masamune, dej pozor na dědu!
Dobře, a teď my dva…
Copak?
Víš…
Chtěl bych sis s tebou o něčem promluvit. Můžu?
Ne, nechci to slyšet.
Jestli má všechno brzy skončit, ať to skončí tím, že budu dobrá máma.
Jako když končí Obon.
Obonské slavnosti mě vždycky bavily.
Spousta ohňostrojů a stánků s jídlem.
Yakisoba, kandovaná jablka a katanuki…
Nemyslím si, že tento svět vznikl proto, že by nás chtěl někdo za něco potrestat.
Dědo?
Já souhlasím s tebou.
Bohové z Mifuse
museli vědět, že se po výbuchu továrny blíží konec.
Možná jen chtěli, abychom si své nejlepší dny užili naplno.
Dny, kdy naše město všichni chválili. Ty nejšťastnější chvíle.
STŘEDNÍ ŠKOLA MIFUSE
Žádám vás o pochopení.
Ocelárnu můžeme řídit sami, stejně jako v rálném světě.
Posvátného vlka také vyvoláme, když bude třeba.
- Tvrdil jsi, že je konec světa! - Nemá smysl se namáhat.
Máte pravdu!
Třeba to bude k ničemu, i když se posvátného vlka podaří vyvolat.
Ale pokud nám to zajistí další rok nebo půl…
Nebo jen pouhý den navíc,
tak se nevzdáme!
- To je moje řeč! - Do toho, Kikuiri! Máš kuráž!
To myslíš vážně? Říkals, že počkáš, až Icumi uteče!
Myslím to smrtelně vážně.
Cože?
Stejně jako ty chceš zachránit tu dívku, i já chci někoho zachránit.
Nechci, aby to skončilo jen tím, že budeš dobrá máma, Misato.
Co to do něj vjelo?
Praskliny v tunelu by nás měly zavést přímo do reálného světa.
Když je použijeme jako vstupní bránu…
Kdo bude řídit vlak?
No…
Prostě to musíme zkusit!
Než ten zamilovaný zmetek probudí posvátného vlka!
Zamilovaný?
Icumi!
No tak, nech toho!
Icumi nejde!
Počkat, ona se nechce vrátit do reality?
A ty se jí divíš? Chci říct…
Nejspíš už si ani nepamatuje, odkud přišla.
No, pokud se opravdu nechce vrátit,
možná bychom ji neměli nutit?
Co?
Hele, s tímhle světem je co nevidět konec.
Bože, chová se jako zvíře.
Máme teď šanci Icumi zachránit.
Ale když ji zachráníme, může to urychlit konec našeho světa.
To neříkej!
Vyloučit to nemůžeme.
Nech toho.
Zrovna když jsme se…
Mucumi.
Co si myslíš…
Hej, Mucumi!
Stůj!
Nemysli si bůhví co jen proto, že jsme se líbali.
Icumi nás viděla.
Co?
To by vysvětlovalo, proč se praskliny zničehonic zvětšily.
Vybrali mě, abych se o Icumi starala,
protože dívka pro bohy se nesmí zamilovat do nikoho mimo nich.
Ale Icumi se zamilovala do tebe.
Rychle, Masamune! Jde o Icumi!
Je to poprvé po deseti letech… Opravdu můžeme použít surové palivo?
Nebojte, určitě to vyjde.
Už jsem zapomněl, jaký je to pocit.
Pane Kikuiri.
Sagami u páté pece provádí něco podezřelého.
Nechte ho být.
Určitě?
Sagami je skvělý.
Od samého začátku se chtěl v tomto světě jen bavit.
Ano.
Naši budoucnost jsme mohli změnit jen pouhou myšlenkou, kdekoli a kdykoli.
Uvědomil jsem si to pozdě.
Jdeme na to!
NOVÁ OCEL MIFUSE
Nejsme hodni tvého jména.
- Mocný bože Izanagi… - Kde je Icumi?
Nikde ji nevidím.
V Cukuši poblíž himukské řeky Tačibana…
Je tu schodiště. Možná bude nahoře.
Je krásná.
Přišli jsme pro tebe, Icumi!
Byla to pěkná fuška.
Nechtěla si sundat tu špinavou bundu.
Ale sama se rozhodla tu zůstat.
Proč se do toho mícháte, když se chce dobrovolně stát ženou bohů?
Vůbec to nechápete! Icumi je…
Icumi zůstane tady!
Jsi opravdu nádherná.
Tvoje matka musela být pěkná krasavice.
Ale…
stejně jako ty má oči, kterými se mi vysmívá.
Ne že by na tom teď záleželo.
Od mámy jsem o tobě za celý život nic špatného neslyšela.
Na tom teď také nezáleží.
Jak se mohl táta přátelit s někým takovým?
„Přátelit“?
Opravdu mě Akimune někdy nazval svým přítelem?
Na tom už přece nesejde, ne?
Na tom naopak velmi záleží!
Jdeme!
Ne!
Odpověz mi!
P-přátelé?
Rychle, chyťte je!
Ne! Nepůjdu!
Icumi nechce jít!
Já nechci, nechci!
Icumi, uklidni se.
Jak se sem ten vlak dostal?
Počkej, je to nebezpečné!
Dědečku?
To snad… Taková lehkomyslnost!
Je jen průbojná.
Ne, prostě jen neumí řídit.
Tak fajn. Vezmeme to rovnou do tunelu.
Promiň!
Jak se to stalo?
Kikuiri!
- Posaď Icumi k nám! - Masamune!
Nevěř jí ani slovo!
Hele!
Ony… unesly Icumi.
Jezdíš jako šílenec!
Ticho! Promiň!
Icumi!
Zamilovanost bolí, ale je to jiný druh bolesti.
Být zamilovaný znamená, že s někým chceš být tak moc, až to bolí.
Dnes, zítra…
i když se z tebe stane stará paní!
Kikuiri a ostatní nás dohání!
- Rychleji! - Počkej!
- Rychleji! Víc, víc! - Icumi!
Víc, víc, rychleji!
Mrzí mě, jak se chová.
Nitto, promluv s tou kriminálnicí.
Dobře!
Haro, to by stačilo!
Ne!
Icumi, Icumi!
Co je to?
To je festivalová hudba?
Reálný svět je tak blízko.
Začíná to být vzrušující!
Nech nás, ty úchyle!
Odpal, zvrhlíku!
Ty ne, Nitto!
Sklapni, ty…
Co mám dělat?
Nitto! Ne, ne!
Neumírej!
A mám tě!
Tak přece jen máš nějaké srdce.
Oklamal jsi mě.
Pokud ženu bohů nevrátíte, stihne vás boží trest!
To je Sagami!
Čím větší váš vzdor, tím hůře bohové proklejí vaši duši
a zkáza se stane nevyhnutelnou!
Boží hněv! Už je to tady!
Nemáme čas! Tímhle tempem Icumi zmizí společně s námi.
To nesmíme dopustit. Je to naše dcera!
To není pravda.
Co?
Nesmíš tak rychle!
Zatraceně. Roztlačíme ho!
Mucumi!
Aha. Tak to je.
Můžeme se smát i brečet.
V tomhle světě jsme mohli své pocity vyjadřovat naplno.
Ale v tom reálném to tak není.
Prosím! Tohle chci!
Mami!
Hele, koukni!
Tohle chci!
No tak. Na vystavené zboží se nesahá!
Nehnu se, dokud mi ho nekoupíte.
No, tak si tu zůstaň.
My jdeme domů. Pojď, Masamune.
Jsi si jistá?
Neboj se.
Za chviličku poběží za námi.
Saki?
Promiňte, neviděl jste tu někde běžet malou holčičku?
Je jí pět let a…
Prosím, vaše drobné.
Mohou si jít, kam chtějí.
Ale každý den je sužují pocity, před kterými nemohou uniknout.
Nechci vysvobodit jen Icumi.
Chci vysvobodit i nás dva v reálném světě.
„Nás dva“?
Když tam vstoupíte, tak zmizíme!
Nemá to cenu, pane Kikuiri!
- Je po všem! - Ještě ne!
Ještě není konec. Nemůže být konec!
Posvátný vlk!
Zastavte!
Naše modlitby byly vyslyšeny!
Tak jo, nastup si!
Posvátný vlk se vrátil!
Než se tunel uzavře, musíme Icumi poslat zpět.
Do reality.
- Za chvíli přijede pamětní vlak. - Promiňte.
Mohl byste nás vyfotit?
Samozřejmě.
No jasně! Vlak z reálného světa!
Když ji dostaneme do vlaku…
Ale jak?
Je na opačné straně.
Nějak to udělám!
Vjeli jsme do trhliny!
Když pojedeme dál, tak zmizíme!
Já vím!
Ale jinak ji do vlaku nedostaneme, musíme dovnitř!
Od posluchače „Spící jehňátko“.
- Co? - „DJ Naoto, dobrý večer.“
Senba měl tenhle pořad rád.
„Nesnáším učení na přijímačky.“
„Je mi z nich na umření.“
Vážně? Jestli je to pravda, tak umři!
Umři!
Hele, tohle neříkej!
Ani nevíš, co to znamená zemřít.
Tak to nezlehčuj!
My to přece taky nevíme!
A já to ani vědět nechci!
„Nesnáším, že nemám kam utéct.“
Ale máš, otevři oči!
POSVÁTNÝ FESTIVAL
„Ať jdu kamkoli, obklopuje mě tma.“
Někde vždycky svítí světlo!
ZASTAV A ROZHLÉDNI SE
„Třeba v novém prostředí zjistím, jaký člověk chci být.“
„Pak se postupně můžu stát lepší verzí sebe sama.“
„Jestli udělám přijímačky, obarvím si vlasy a budu jíst líp.“
- To můžeš udělat kdykoli! - Dívej se na cestu!
„Přečtu jednu knihu týdně a občas doma pomůžu rodičům.“
„Prosím, ať ty zkoušky udělám.“
„Bože, prosím!“
Co se stalo?
Měl jsem pocit, že do kolejí vletělo auto.
Cože? Jsme na přejezdu, jak by se to mohlo stát?
Ne, nechci!
Prosím tě, Icumi, musíme už…
Nejdu!
Icumi nikam nejde. Zůstane tady.
Zůstane s Masamunem a Mucumi tady.
Icumi…
Když jsme se poprvé setkaly…
V tu chvíli…
Věděla jsem, že bychom se neměly sbližovat.
Hej!
Kdybychom se sblížily…
Věděla jsem…
Že bych si tě zamilovala.
Takže ty ses naučila říkat moje jméno?
Zůstanu s tebou, Icumi.
Půjdeme spolu.
Tak pojď. Nastup si první.
Počkej! Když půjdete spolu, tak…
Mucumi!
Já chci jít taky.
Počkej!
Masamune…
Ne! Nechci, abychom skončili takhle!
Vnesly jste do mého života…
Tolik zábavy.
Masamune!
Poběž sem!
Obonový ohňostroj.
Z téhle strany asi posvátného vlka neuvidíme.
A já taky brzy…
Vystoupit. Mucumi taky vystoupí.
Mátová dýmka?
Tohle znám.
Tyhle jsem mívala ráda.
Obon je zábavný svátek.
Máš na sobě jukatu, tancuješ. A kolem je spousta stánků s jídlem.
Ale v mém světě je celý rok jen zima.
Takže Obon nikdy neslavíme.
Co?
Poslyš, Icumi.
Na konci tunelu nečeká jen Obon.
Bude tam i spousta jiných věcí.
Zábavné věci, těžké věci, smutné věci…
Věci, které v tobě zanechají silné pocity, nebo tě třeba dojmou.
Najdeš si přátele.
Budeš mít vlastní sny.
Možná se ti někdy něco nepodaří.
Ale když se budeš cítit sklesle a nejistě,
vždycky si můžeš najít nový sen.
Závidím ti.
To všechno jsou věci, které já nikdy mít nebudu.
Proto chci, abys mi jednu věc nechala.
Podívej.
Masamunovo srdce si vezmu já.
Srdce?
Celá budoucnost patří tobě,
ale Masamunovo srdce zůstane mně.
I když ve skutečném světě zmizím,
budu tou, na kterou Masamune pomyslí, až bude tento svět končit.
Ne!
A stejně tak to bude on, na koho v poslední chvíli budu myslet já.
Ne, ne!
Masamune mě miluje a já jeho taky.
Opuštěná!
Máš pravdu.
Ale…
někdo jiný už na tebe čeká.
Lidé, kteří na tebe budou myslet v jednom kuse.
Nesnáším tě.
Proto s tebou nepůjdu.
Nesnáším tě!
Ano…
Už jsme skoro u tunelu!
Stahuje se tam posvátný vlk!
Počkej, to je…
Mucumi!
Masamune Kikuiri něco zjistil.
To bolí…
Co tě to napadlo? Vždyť krvácíš!
Masamune! Tohle je skvělé!
Vážně to bolí!
Protože jsi tu se mnou, Masamune.
Všechny mé buňky křičí, že žiju.
Je mi jedno, jestli tenhle svět dneska skončí.
Je jedno, kolik času nám zbývá.
Protože v tuhle chvíli skutečně žiju!
Mucumi.
Icumi.
Myslíš, že to stihla?
MIMO PROVOZ
Paráda, zvládla to!
Au!
Bolí to?
Přestaň se opičit po Icumi.
Jsme naživu.
Běž hezky dál, Icumi.
Běž a zažij věci, které my nemůžeme.
Běž a zhluboka vdechni každou novou vůni.
Vy dva se pořád se jenom cicmáte!
Pokud jde o nás, nevíme, kolik času nám ještě zbývá.
MASAMUNE KIKUIRI BUDE ŽÍT SPOLEČNĚ S MUCUMI SAGAMI
Slyšíte to?
Co?
Jako bych slyšela hlas.
Zní to skoro jako nářek novorozeněte.
Bolí to.
Bolí to…
Bolí to!
Haló? Jo. Zrovna jsem vystoupila v Mifuse.
Usnula jsem, nikdo jiný ve vlaku nebyl.
Jo, já vím.
Neboj se pořád. Říkala jsem ti, že to zvládnu.
STANICE MIFUSE
Už je tu taxík. Pozdravuj ode mě mámu.
Ahoj.
REZERVOVÁNO
Odvezte mě do ocelárny, prosím.
Už je to dlouho, co jsem do továrny někoho vezl.
Před časem se tu objevili nějací podivíni, co obráželi rozpadlé budovy.
Ale teď už je skoro celá zbouraná.
Je libo bonbónek?
Děkuju.
Měli by ji zbourat, zbytečně tu straší.
Kdysi dávno se povídalo, že v ní zmizeli nějací lidé.
Ale to jsou jen povídačky.
Povídačky.
RUINY OCELÁRNY MIFUSE
DĚKUJEME
NIKDY NEZAPOMENEME
140 LET TVRDÉ PRÁCE
SBOHEM, OCELÁRNO MIFUSE
Přesně tady se to stalo.
Poprvé…
se mi zlomilo srdce.
Překlad titulků: Lucie Strakatá