Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Az igazgató dühösnek tűnik, úgyhogy lépjünk tovább!
Ez a középiskolai felvételi vizsgákról szól.
Alvó Bárány nevű hallgatónk küldte. „DJ Naoto, jó estét!”
Neked is!
„Utálok felvételire készülni. Úgy érzem, belehalok.”
Az nem túl kellemes.
„Nem arról van szó, hogy utálok tanulni, csak…”
Masamune, ezt vágod?
- Gőzöm sincs róla. - Isteni ez a rizskréker!
Senba, mutasd csak!
- Hé, tiszta dzsuva a kezed! - Szomorú, hogy semminek sem tudsz örülni.
- Letojom, mit gondolsz. - „Elnézést, tudom, nem számít…”
Ha tudja, hogy nem számít, akkor minek ír egy rádióműsornak?
Rizskréker!
Miért fingottál a takaró alá?
- Úgy bűzlik, mint egy trágyadomb! - Neked rohad a beled!
- Az agyam rohad. - Savanyúuborka-szaga van.
Uramisten!
Ez meg mi?
Az acélgyár…
HETI SÓNENMAGAZIN 1991
„Semmit sem akarok csinálni, és nem érdekel a jövő.
Akkor meg minek erőlködjek?
Bárhová megyek, mindenhol sötét van.”
Rögtön megértettük.
- „Elnézést, tudom, nem számít…” - Pedig nem magyarázta el senki.
Valahogy tudtuk,
hogy ez a hely már nem ugyanaz, mint amilyen korábban volt.
„Akkor azt hiszem, jobb emberré válhatok.
Ha majd gimibe megyek…”
Masamune, elmész?
Siess, Masamune!
„Elolvasok heti egy könyvet, és néha a szüleimnek is segítek.
Csak sikerüljön a vizsgám!
Adja az ég!”
Darabokra hullott az ég!
Hé, az…
Füst ömlik az acélgyárból.
Az biztosan füst?
A füst áthatol rajtuk!
A repedések
eltűnnek.
MABOROSHI – AZ ILLÚZIÓK GYÁRA
Kész, rajt!
Kikuiri Masamune, 14 éves.
Kidőlt. Nincs magánál.
Masamune, hé!
Nagyon fura hangot adott ki.
Masamune, milyen volt?
Láttam.
Kikuiri Masamunénak hosszú a haja.
Hagyjál már!
Sasakura, ne gerjedj már be rögtön!
Nem tehetek róla. Masamune hátulról úgy néz ki, mint egy lány.
- Te ducibb vagy nálam, nagyobb mellekkel. - Jaj, de szexi!
Nem zavar, hogy azt mondják, lánynak nézek ki.
Ettől még nem a fiúkat szeretem, hanem a lányokat,
csak nincs senki, aki tetszene.
Bár…
Masamune, nézd csak!
Ott van Sagami Mutsumi.
Bocsi!
Valami fantasztikus!
Az a térdhajlat!
De izgató!
Elég fura fétised van.
Ezt bóknak veszem.
- Ne beszélj már úgy, mint egy vén trotty! - Vagy mint egy vén szatyor.
Kikuiri Masamune utálja Sagami Mutsumit.
ALAPJOGOSÍTVÁNY
Aki még nem adta le az űrlapját, az mindenképp tegye meg a hétvégéig!
Kikuiri, rólad beszélek.
De semmi értelme. Ugyanazt leírni újra meg újra, hogy elkerüljük a változást.
Csak írj valamit!
- Úgysem olvassák el. - Ez nem igaz.
Engem leszúrtak, mert megváltoztattam a jövőbeli álmaimat.
- Mit írtál? - „Sagami Mutsumi kitartott pasija.”
- Hát persze. - Mit látsz benne? Olyan semmilyen.
Tetszik, hogy olyan könnyű prédának tűnik.
Tessék! Mint te is!
Ez fáj!
- Itt van még egy! - Mondom, hogy fáj!
Valamiért, amikor együtt lógtunk,
mindig valami kellemetlent…
VESZÉLYES NEM JÁTSZÓTÉR
…vagy fájdalmasat csináltunk.
- Mehet újra? - Mi?
Ennyi elég volt.
Újra?
Masamune, siess!
- Megjöttem. - Masamune?
Mindjárt kész a vacsi.
Szia! De jó látni!
Bácsikám, beugrottál?
Itt a gyömbéres sertéssült.
Bár ebben nincs gyömbér. A tiéd inkább fokhagymás.
Ugyanúgy néz ki, szóval egykutya.
Igen, jól mondod.
Tokimune, ha máskor beugrasz, szólj előre!
Csak két csésze rizst főztem.
Amíg van ilyen, addig nem gond.
Mindent tudni akarok!
Mindent tudni akar?
Úgy van!
Nagyapa, megint nem zártad el a vizet a kertben!
Az istenit!
Ebben a családban minden férfi…
ÖNELLENŐRZŐ ŰRLAP
Kikuiri Masamune…
Nem kellett volna abbahagynod az ivást és a cigizést?
Ilyet nem tehet az, aki isteneknek dolgozik.
Az acélgyár már magától működik.
Csak úgy teszünk, mintha dolgoznánk.
A reggeli értekezlet után végzünk pár ellenőrzést.
Talán megnézzük, hová száll a füst, és kábé ennyi.
Az előbb rajzolgattál?
Csinálnál illusztrációkat a gyár havi jelentéséhez?
Kösz, kihagyom. És elég zavarba ejtő, amikor ennyire tepersz.
Na, egy gyerek ne aggódjon a…
Nem vagyok gyerek.
De ki tudja, leszek-e felnőtt.
Ez ma már a második.
Egyre gyakoribbá válik.
Ez szörnyű! Szegény Sonobe!
- Mi történt? - Reggelre eltűnt a cipője.
Mi?
Az egyik fiú tette, nem igaz?
- Ne nevettesd ki magad! - Hé! Ne nyomd a segged Hara asztalához!
- Ez mi? - Borzasztó.
- Fel a fejjel! - Összefingom az asztalt.
- Szörnyű vagy! - Szörnyű vagy!
- Bocs, menj előre! - Oké.
Tudtam, hogy ő tette.
Perverz.
Add vissza!
Az az enyém.
SAGAMI MUTSUMI
Hála az égnek!
Ez túl nagy, nem tudok benne járni.
SONOBE YUKO
Sonobe?
Sonobe kezdte.
Előbb Sonobe lopta el a benti cipőmet.
És mivel az enyém eltűnt, felvettem az övét.
Mi? Én ezt nem értem.
Szóval folyton ellopkodjátok egymás cipőjét?
Ez olyan, mint az ájulós játék, amit ti toltok.
Az unaloműzés a célja, nem igaz?
Szeretnéd, hogy mutassak valamit, ami…
elűzi az unalmat?
A városban mindenhol ott vannak a nyomai.
ISTEN HOZTA MIFUSHIBAN
Az élettelenség létének nyomai.
MIFUSHI AUTONASS
Hé, várj meg!
Sehová sem mehetünk.
Az egész…
aznap este azzal a robbanással kezdődött.
Megszületett a vizsgálat eredménye.
A földcsuszamlástól az alagút járhatatlanná vált.
És vízen sem juthatunk ki a tengeráramlat miatt.
KULTÚRHÁZ
Ennek kapcsán hallgassuk meg Sagami Mamorut,
a Mifushi Acélművek dolgozóját,
akinek a családja generációk óta szolgálja a Mifushi-szentélyt.
Köszönöm, polgármester úr.
- Ez nem Sagami Mutsumi apja? - Tessék?
Akimune úr, most felmegyek oda.
- Persze, menjen! - Sagami úr, siessen már!
Az ipari forradalom kora óta mi, Mifushi népe,
a Kanzari-hegyből kinyert fémre támaszkodva élünk.
De kérem, ebbe gondoljanak bele!
A Mifushi-szentélyben magát a hegyet imádják.
Másképp fogalmazva: a város eltávolodott az istenektől.
Így van, és úgy vélem, hogy mi most…
isteni büntetésben részesülünk!
- Nem értem. - Kapunk valamit?
Ez meg ki?
Nem tudod?
Sagami egyetlen fia híres arról, hogy különc.
A tudatlanság igazi áldás!
Mint láthatják, ez már nem ugyanaz az acélgyár!
A robbanást követően megváltozott.
Egy isteni szerkezetté alakult át. Ez az Isteni Gépezet!
És ez az Isteni Gépezet csapdába ejtett minket Mifushiban!
Ez őrület!
Mit csinálunk, ha elkap egy felnőtt?
Hé, te is hallod ezt a hangot?
Nem sokkal Sagami apjának beszéde után tudtuk meg.
BELÉPNI TILOS
Nemcsak csapdába estünk ezen a helyen,
de az Isteni Gépezet miatt már nem léteznek évszakok sem.
TILOS AZ ÁTJÁRÁS BELÉPÉS CSAK ENGEDÉLLYEL
VESZÉLY
Kikuiri Masamune.
14 évesen egy soha véget nem érő télben ragadt.
ÖTÖS NAGYOLVASZTÓ
VÁLTOZÁSOK
Annak a keze vezetett, akit utálok: Sagami Mutsumié.
Hé, hagyd abba!
Egy fogságban élő lányhoz vezetett.
Hé, várj egy kicsit!
Jaj, de büdös!
Förtelmes a bűz, nem igaz?
De annyira nem lepődtél meg, mint vártam.
Annyira ledöbbentem, hogy nem tudtam reagálni.
Szóval ki ez a lány? Kicsit hasonlít rád.
Elég! Ez undorító.
Akkor ő micsoda?
Minek tűnik? Majomnak? Gorillának? Csimpánznak?
Én farkast mondanék.
- Jó lesz? - Igen.
A lényeg az, hogy azt mondták, nem szabad kiengedni innen.
Engem bíztak meg azzal, hogy vigyázzak rá.
Apukád bízott meg ezzel?
De mivel elég nagy, elég macerás megfürdetni.
Jól jönne egy fiú segítsége, de te is látod, hogy ez miért problémás.
Így idehoztalak, mert te olyan vagy, mint egy lány.
Úgy tűnt, élvezed, hogy Sasakura fogdossa a mellizmodat.
Nem élveztem! Kapd be!
Ne csinálj úgy, mint aki szokott káromkodni! Nem áll jól neked.
Hazamegyek!
Gyere hétfőnként, szerdánként és péntekenként, Masamune!
- Ilyen jóban vagyunk, hogy lemasamunézol? - Te is hívhatsz Mutsuminak.
Tudod, hogy kell írni a nevemet?
- Amúgy hat bűn a jelentése. - Ne kamuzz már összevissza!
Tudom, hogy harmonikus igazságot jelent.
Szóval érdeklődsz irántam.
Farkas.
Nem a lány a farkas, hanem én.
Én kiáltottam farkast, én hazudozom.
Masamune, vidd el nagyapádat! Nyolckor kezdődik a katasztrófavédelmi gyűlése!
Masamune!
Jó! Egy pillanat!
Szállj be!
Kikuiri Masamunénak van jogosítványa.
Hihetetlen, hogy csak az autóvezetés terén kezelnek felnőttként.
Vidéken kocsi nélkül semmire sem mész.
Kocsival sem.
Kikuiri Sojinak hívnak.
Hetvennégy éves vagyok. Nincs feleségem.
Nincs hobbim. Hátfájdalmaim vannak.
Maradjon csak ülve!
Tachibana Hitoshi vagyok, 80 éves.
- Vagy 90? - Elment az esze?
- Mindig is ilyen volt. - Figyeljenek!
Amikor a világ újra a régi lesz,
akkor ha megváltoztak, problémák léphetnek fel.
Ezért időről időre ellenőrizzük, hogy változtak-e a régi énjükhöz képest.
A legkisebb változást is korrigálni kell.
Masamune, hallgattad a rádiót?
Nem, mindig ugyanaz a műsor megy. Az idegesítő leveleket olvassák fel.
Tudod, a DJ sosem válaszol, csak benyom egy számot.
Csomószor meghallgattam, hogy vajon mit akar ezzel,
és rájöttem, hogy én is DJ akarok lenni.
De, Senba, te olyannak tűnsz, aki nem szeret szerepelni.
Igen.
Ha nincs ez az egész, valószínűleg nem álmodnék erről.
De mivel nem szabad változnunk,
azt írom az űrlapomra, hogy átveszem a családi vállalkozást.
Az Yamazaki úr felesége.
Olyan boldogok voltak, hogy végre teherbe esett.
De ez történt a baba születése előtt. A gyerekével a méhében.
Biztos világra jön, ha ennek vége.
Ja.
Az „energeia titkos filozófiai művészete”?
Ez szörnyű.
Tokimune bácsi eljött érted. Még meddig hanyagolod a munkát?
Az energeia csakis az emberekre jellemző viselkedés.
Ez a szükséges idő figyelmen kívül hagyása.
A tett és a cél összhangba kerül, hogy a pillanatban éljünk…
Örökké nem menekülhetsz.
Egész életemben menekültem.
ÉLJ A MÁNAK
Anno az egyetemről is kizúgtam. Otthagytam.
Anyádat is elhagytam, de utánam jött Mifushiba.
- Majd megcsináltunk téged. - Szörnyű megfogalmazás.
Ezt nem bántam meg.
Anyáddal könnyű együtt élni, és te is érdekes srác vagy, Masamune.
De…
ez mára lehetetlenné vált.
Többé nem menekülhetek.
Emlékszel, mit mondott az a Sagami fickó?
Ha az Isteni Gépezet lenyugszik, a világ újra normális lesz.
Nem sokkal utána apa…
hosszú idő után először bement éjszakára dolgozni.
És már soha nem jött haza.
CSALÁD: ANYA, NAGYAPA
FŐ A BIZTONSÁG
Öregem, ez oltári szívás.
Pokoli ennek a fickónak dolgozni.
Azt mondja, nála jobban senki sem ismeri Mifushi isteneit.
Pedig régen csak egy szerencsétlen félnótás volt.
Hé, Kikuiri, jelenésed van.
Hé, arra!
ÖTÖS NAGYOLVASZTÓ
ÖTÖS OLVASZTÓ
Akarsz ilyet enni?
Enni!
Szóval tudsz beszélni?
Beszélni?
Ki vagy te?
Hasonlítasz Sagami Mutsumira.
Talán ikrek vagytok?
Mitsumi?
Az a lány, aki vigyázni szokott rád.
Lány! Tsumi!
Mitsumi!
Te is szeretnél egy nevet?
ÖTÖS OLVASZTÓ
ÖTÖS NAGYOLVASZTÓ
Jó lesz az Itsumi?
Mitsu?
Mitsumi!
Nem, nem az!
Itsumi!
Én Masamune vagyok.
Masamine! Lány!
Én fiú vagyok!
Fiú!
Lány!
Hé, Itsumi!
Hívhatlak így?
Egy mozdony?
Hé, Mitsumi!
Itt szoktál játszani?
Vigyázz!
Hé! Merre vagy?
Hahó?
Épp teszünk erre egy kört.
Hol jártál?
Hű, megint mekkorát nőttél!
Nicsak, milyen nagy már!
Nézzen rá, szinte kész van! Kész nő!
Na! Mutsumi nincs itt?
Ne gyere közelebb! Nem lenne jó, ha belém szeretnél, ugye?
Úgy tűnik, Mutsumi gondodat viselte.
Sagami úr, nincs más módja?
Hogy ne kelljen itt tartanunk.
Tessék? Az Isteni Gépezet számos akadályt legyőzve hozta ide.
Az a sorsa, hogy az istenek asszonya legyen.
Amíg itt a lány, az Isteni Gépezet talán egy napon megbocsát nekünk!
- És mégis! - Mit gondolna a néhai bátyám?
Akimune már képtelen volt helyes döntéseket hozni.
Pedig én tettem meg a jobbkezemnek.
- Sagami úr… - Ebben a világban…
maga azt teszi, amit én mondok.
Ne okozzon csalódást, Tokimune!
Ez meg mi volt?
KIKUIRI-HÁZ
Tojás kávé? Szép emlékek kötnek hozzá. Gyakran ittam ilyet diákkoromban.
Isteni finom!
Anyával ugyanoda jártatok egyetemre?
Igen, akkor ismerte meg apádat, amikor meglátogatott a koliban.
Önkéntelenül is Cupidót játszottam.
Te az ötös nagyolvasztóban dolgozol…
Össze akarsz jönni anyával?
Ezt el tudná vinni valaki Sagaminak?
Elviszem.
Köszönöm, Sonobe.
Elkísérjelek?
Egész nap ráérek.
- Kösz, ne! - Mi?
Nem tudtad, hogy a népszerűtlen lányok hajlamosak aranyos csajokkal együtt lógni?
Hátha leesik nekik valami maradék.
Ennek folyton jár a szája.
- Elhoztam pár régi könyvemet. - Szel, szel, szellemek!
Szellemek…
ÁLMOS SZELLEMEK
Megfáztál?
Te nagyon fura vagy. Tessék.
Kézzel kötött.
- Mitsumi adta! - Akkor nem csoda, hogy ilyen rusnya.
Azt hittem, utálod Sagami Mutsumit.
Nem nagyon beszélsz, amikor itt van.
Hé!
Nem vágysz rá, hogy kijuss innen?
Bár ha meg is lépnél,
nem jutnál messzire.
Sonobe?
Mit keresel te itt?
Hazudott. Csak lógott a suliból.
Mi?
Itt lakik Mutsumi.
Hogy? Miért?
A Sagami-ház a Mifushi-szentélynél van.
- Mutsumi mostohagyerek. - Tessék?
Az anyja nem sokkal azelőtt halt meg, hogy a világ átalakult.
Mutsumi magára maradt.
Sonobe, te meg…?
Sagamiék akartak egy örököst.
De azt a fickót nem érdeklik a nők,
így a család anyát választotta, akinek már volt gyereke.
De ebben a világban már semmi szükség nincs örökösre, ezért kidobtak.
Mutsumi, ez szörnyű…
„Mutsumi”?
A keresztnevén hívod.
Úgy tudtam!
Mit tudtál?
- Hát… - Talán ez az én hibám?
Elvihetnéd, ha már van kocsid.
És ez a te hibád.
CÉDRUSFÜSTÖLŐ
Hé!
Azzal a lánnyal, aki az acélgyárban él, rokonok vagytok, igaz?
Nem vagyunk rokonok.
Hazudsz.
Nem utálom.
Csak amikor a közelében vagyok,
nagyon feszélyez.
Mi? Bátorságpróba?
Igen, úgy tudom, az kísértetjárta hely.
A Kanzari-alagút.
Ott kísértenek a munkások szellemei, akikkel a füstszörny végzett.
Mi van?
- De ha odamegyünk, a szüleink berágnak. - Akkor nem bukunk le.
Jó bulinak tűnik, de együtt lógni a fiúkkal éjszaka?
- Kicikiznek miattatok. - Mindegy. Senkit sem izgat, jöttök-e.
Tessék?
- Ne már! - Csak vicceltem!
- A démon beszélt belőlem. - Ez nem kifogás!
Te magad vagy a démon!
- Nitta, segíts már az erőddel! - Én megyek.
- Ne csináld, Sonobe! Miért? - Te ki nem állhatod az ijesztő dolgokat!
- Ha Sonobe megy, akkor én is. - Komolyan?
- Már jön két lány. - Ez az!
Mi? Yasumi?
Komolyan kérdezed?
MIFUSHI ÁLLOMÁS
- Ez nagyon para. - Ezer éve nem jártam az állomáson.
Az alagút zsákutca a földcsuszamlás óta.
- Odabent írjatok valamit a falra! - Sonobe, jól vagy?
- Valamit? Ez nem túl konkrét. - Valamit, ami jelzi, hogy ott jártunk.
Jól van, az első páros!
Mi?
Ki a következő?
Minden olyan nedves.
- Jó lesz itt? - Még mehetünk beljebb.
De ha tovább megyünk, csak…
Jól van, majd én kezdem.
Kész.
YUKO + MASAMUNE
Ki az a Yuko?
Én.
Ne csináld, utálom az ilyet!
Nem tetszem neked?
Mi? Miért kérdezel…?
Azt hiszem, kedvellek.
De miért?
Azt hiszem, nagyon kedvellek. Megengedted, hogy az anyósülésre üljek.
Várj már! Szerintem a szerelem nem így működik.
Szóval te szerelmes vagy Mutsumiba?
Skacok?
Sasakura azt mondta, hallott valami fura hangot.
Igen! Aggódtunk, ezért megkerestünk titeket.
Hé!
Ez meg micsoda?
Nem, ez…
- Két szerelmes pár? - Nem!
Ugyan! Nem kell titkolnotok.
Te barom! Hagyd abba!
Miért? Hé…
- Sonobe! - Sonobe, várj!
KANZARI-ALAGÚT LEZÁRVA
Sonobe!
Az égbolt!
Olyan, mint aznap volt!
- Mutsumi! - Mi?
Azért játszunk, hogy elűzzük az unalmat, igaz?
Hogy elnyomjuk a menekülés iránti vágyunkat.
Én most…
Ez annyira ciki. Legszívesebben megszöknék.
Az érzéseimet
mindenki láthatja.
Hé, az ott…
A füst!
Olyan, mint egy farkas!
Sonobe, feküdj a földre!
- Hé! - Sonobe!
- Ez nem lehet igaz! - Kész őrület!
Sonobe…
- Most mit tegyünk? - Nem tudom.
Mi a…?
Sonobe…
Ez meg mit jelentsen?
Kérem, nyugodjanak meg, ne essenek pánikba!
Hogy lehetnénk nyugodtak?
Azt beszélik, a lányt felfalta egy farkasalakú füstfelhő!
- Magyarázatot követelünk! - Ha megint azt mondja, ez büntetés…
Biztosan felfalta egy farkas, amelyik ekkorára tátotta a száját?
Nem biztos.
Úgy tűnt, mintha…
köddé vált volna, amikor a füst hozzáért.
Úgy van!
Biztosan maguk is láttak már ilyet.
Ahogy az acélgyárból gomolygó füst áthatol az égbolt repedésein.
A füstfarkast az Isteni Gépezet hozta létre.
Vagyis a Gépfarkast!
GÉPFARKAS
Gépfarkas?
Az Isteni Gépezet minden repedést befoltoz, hogy fenntartsa ezt a világot.
Ha élni akarunk, nem vezérelhetnek az érzelmeink.
Talán valami miatt meghasadt a lány szíve.
Nyugodtság!
Mind egy csónakban evezünk.
Mind ugyanazt a fájdalmat érezzük ugyanabban a világban.
Ezért nem szabad arról álmodoznunk, hogy megszökünk e világból.
Hol van Masamune?
MIFUSHI BEVÁSÁRLÓNEGYED
Hatalmas füst tűnt fel az égen.
Kérjük, azonnal térjenek vissza otthonaikba, és zárkózzanak be!
További utasításig azt kérjük, ne menjenek ki az utcára…
Masamune, mit csinálsz?
Bácsikám?
Siess, nyomás haza! Már minden barátod otthon van.
Nem akarok!
Miért kell bezárkóznunk otthon?
- Már így is be vagyunk zárva Mifushiba. - Nyugodj meg, Masamune!
Nem!
Nem akarok itt lenni.
Olyan városba akarok menni, ahol nagy könyvesbolt van, és mozi!
Sok mindent akarok látni és tanulni.
- Illusztrátor akarok lenni. - Jól van.
Mégis mi van jól? Még csak meg sem bízhatok benned!
Te is tudtál Itsumiról!
Itsumiról?
Miért? Apa is tudott róla, igaz?
Bezártátok oda Itsumit, és egyikőtöket sem zavarta, ugye?
Miért nem válaszolsz? Miért nem mondasz semmit?
Annak a lánynak…
nem szabadna itt lennie.
Most pedig gyere!
Megvédelek a bátyám nevében.
Téged és…
mindenki mást.
Senki sem kért rá.
SZERELMES BELÉM
Kikuiri Masamunénak most először
szerelmet vallott egy lány.
SONOBE ELTŰNT
AZ ÉN HIBÁMBÓL
AMIATT,
MERT TETSZIK NEKEM SAGAMI MUTSUMI
Felébresztettelek? Bocsi!
Elég büdös vagy, de ez valamiért megnyugtat.
Te érted?
Tudod, mi az a szerelem?
Szerelem?
Én nem értem.
Sonobe belém szeretett, mert az anyósülésen utazhatott.
Tudom, hogy ez nem így működik. Ezt én is jól tudom.
De valami velem sem stimmel.
Számomra a szerelem érzése hasonlít a gyűlölethez.
Fáj, és nem érzem helyesnek.
Mi?
Miért…?
Masamine…
Ne haragudj!
Én…
Masamine!
Itsumi!
A szívem nem vert hevesebben.
Csak kellemes és nosztalgikus érzés volt.
A szerelem is lehet kellemes.
De Sonobe ezt nem értette.
És ő sem érti.
Mi folyik itt?
Mit művelsz?
Szóval mégiscsak farkad van!
Várj…
Milyen Itsumi? Így hívod?
Igen!
Eggyel kevesebb bűne van, ezért lett Itsumi!
Gyere, Itsumi!
Kiviszlek innen.
Innen?
Sok mindent megmutatok neked!
Miért sírsz?
Mit csinálsz te ott?
Masamune!
Itsumi, futás!
Mutsumi, ne haragudj!
- Gyere velünk! - Állj meg! Hé!
Hogy mersz vicsorogni az istenekre? Ez istenkáromlás!
De hosszú ez a peron!
Mit keres a nagyolvasztónál az a mozdony, ha itt van a peron?
Azért van ott, mert…
Itsumi?
Mi folyik itt?
A repedéseken túl
más látvány fogad.
Itsumi!
Itsumi, állj meg! Ez veszélyes!
Nézd!
- Masamune, merre vagy? - Hol az istenek asszonya?
- Ha nem adjuk vissza, a világ… - Állj!
Te meg…?
Masamune, ne mozdulj!
Miért ne mozdulhatnék?
Nézd!
Ellenszegülnek az isteneknek?
Én is látni akarom!
Annyi mindent látni akarok!
Látok! Többet!
Talán a lány képes lehet…
Ne!
Még többet akarsz látni? Sokkal többet!
Többet!
Itsumi, ez…
Jaj, ne!
Nocsak!
Még a lány sem tud átjutni a repedéseken. Már kezdtem aggódni miatta.
Itt jön!
Gépfarkas!
Gyógyítsd be a világunk sebeit!
Bácsikám! Amit a fényesség túloldalán láttunk, az a…
- Valóság. - Hallgasson!
Tokimune, hiszen ez titok.
Többé nem titkolhatjuk el.
Mifushiba büntetésképp lettünk bezárva.
De egyszer elhagyhatjuk ezt a helyet.
Ezt…
hazudtuk nektek, hogy ne veszítsétek el a reményt.
Lehet, hogy hazugság volt, de inkább füllentésnek lehet nevezni.
Egész pontosan ez a világ
egy antivalóság-dimenzió, amit az Isteni Gépezet hozott létre.
Szóval ez nem nagy különbség.
De! Óriási különbség!
Ha ez nem a valóság, akkor velünk mi lett?
Meghaltunk?
Nem vagyunk igaziak?
Nem létezünk?
Szóval Mifushi és mi sem vagyunk valódiak? Nekem jó.
Miért hallgatott el?
- Magyarázatot! - Szóval örökre itt ragadtunk?
Mit számít, ha ez a világ nem a valóság?
Amíg nem hasad meg a szívük, addig semmi jelentősége!
Nem létezünk? Dehogynem! Mindez csak múló illúzió.
Ezért élhetünk az örökkévalóságig!
Nem kérek az örökkévalóságából!
Mi?
Nem akarok örökre ebben a városban ragadni.
Így nem nőhetünk fel. Én ezt nem bírom!
Jól van, a fiú elmondta a véleményét.
A világunk örökléte rendkívül fontos.
És ehhez azt a lányt vissza kell adnunk az Isteni Gépezetnek.
Többé nem engedem!
Vessünk véget ennek, Sagami úr!
Hiába zártuk be a lányt, a repedésekből így is évről évre több lett.
Mindegy, hogy az Isteni Gépezet mennyi repedést foltoz be,
közeleg a világvége!
Világvége lesz?
- Vége? - Véget ér?
- Hogy érti? - Akkor mi lesz?
- Egy pillanat! - Akkor eltűnünk?
- Meg fogunk halni? - Végül is most sem élünk.
Tokimune, mégis mit tett?
Követtük magát,
mert nem tudtuk, mit tegyünk. Bizonytalanok voltunk.
De felteszem a kérdést:
minek átverni a világot, ha úgyis eljön a vég?
Jogos.
Ha úgyis vége lesz, felesleges Sagamira hallgatni.
- Úgy van! - Tegye mindenki, amit akar!
Ennek semmi értelme!
Ez megőrült! Mi van itt? Ennek semmi értelme sincs!
Sagami úr!
Nem érdekli magukat, mi lesz a világgal?
Nincs senki, aki normálisan gondolkodna? Én vagyok az egyetlen épeszű ember?
Elég ebből, vénember!
Mutsumi?
Te kis…
Lehet, hogy ez a világ illúzió, de vegye már észre a valóságot!
Ha a világ véget ér, ürítsük ki a fagyasztót!
Hihetetlen, hogy hallgattunk rá.
Tele van energiával.
Milyen volt a valóság?
Mint valami romhalmaz.
A baleset miatt?
Biztos sokan meghaltak.
Ha az acélgyárnak annyi, akkor valószínűleg Mifushinak is.
Mifushinak vége…
Az az igazság, hogy valahogy már mindenki tudta.
Olyasmit játszottunk, ami fájdalmat okoz.
Mert…
igazából sosem éreztünk fájdalmat.
Van, ami nem tűnik el, hiába vész nyoma.
Tél van, de soha egy percig sem fázunk.
Valahogy kapaszkodtunk ezekbe az ambivalens érzésekbe.
Mindvégig tudtuk.
ÉSZREVÉTELEK
Mind illúziók vagyunk.
Nyugi! Most már bevallhatod, mit érzel.
De én… Ez nem olyan könnyű.
Úgy értem…
Azt mondtad, kínos lenne, ha egy gimibe járnátok,
de már tudjuk, hogy ez sosem fog bekövetkezni.
Szerelmes vagy, igaz?
Igen.
Szerelmes vagyok, de…
Fáj?
A szerelem fáj?
Fáj, de hogy is mondjam?
Ez kellemes fájdalom.
Hara, bocs, de ez nevetséges!
Mi olyan vicces?
Kellemes?
Úgy érti, fáj, de közben jól is esik.
Fáj, de szereted, nem igaz, Hara?
- Elhallgattatlak! - Te kis mazochista!
Fejezd be!
- Hé! Jön a busz. - Nagyon jóban vagytok. Túl a barátságon?
Mi?
Nem, Hara nem belém…
Még ilyenkor is fel vagy pörögve, Hara.
Még szép!
Gyertek, ha halljátok a neveteket!
ŰRLAP
- Aoyama! - Megyek.
- Ueda! - Jelen.
Semmi értelme most kiosztani ezeket.
- Égessük el! - Kikuiri!
Itt vagyok.
ÖNELLENŐRZŐ ŰRLAP
- Csak sikerült nem beadnod az űrlapot. - Elnézést!
Talán igazad volt.
ÖNELLENŐRZÉS FELFÜGGESZTVE
Van bármi, ami igaz…
ebben a világban?
Senba?
Hé, ne nézzetek oda, vagy meghasad a szívetek!
GYŰLÉS
Az istenek biztos próbára tesznek minket.
Egy ilyen helyzetben megmutatkozik, kik az ostobákat vezető igazi hősök!
Igen! Jól mondod!
Úgy van! Én vagyok a hős? Csodás! Majd kibújok a bőrömből!
Nagyon lelkesek.
Az apjának pont olyan szemöldöke van, mint Senbának.
Igen.
Miért kell egyeseknek eltűnniük?
Senba azért tűnt el, mert voltak álmai.
Álmai?
Basszus, én ezt már nem bírom.
Kalap szar az egész!
Fejezd be! Még a végén megjelenik a farkas.
Biztos nem baj?
Dehogy! Vigyázok rá, amíg ti iskolában vagytok.
Masamune nagyon ritkán kér bármit is.
Hé!
Úgy sajnálom!
Semmi baj, még nem tudja, mit szabad.
Kellemes.
Imádom!
Ennek örülök. Egyél még!
De ez nem fáj.
Masamine!
- Nézd! - A melegítőm.
Jól áll rajtad.
- Megfürödtem. - Oké.
Találtál törölközőt?
Igen.
Ez mi?
Nézd, Mutsumi! Kész van.
Apa és nagyapa ezen lovagol majd.
- Aranyos. - Megjött az esti lap.
Végül idén lesz tűzijáték az obon fesztiválon.
Beindítják az acélgyár vonatát is?
De gondolom, utoljára.
Igen. Utoljára.
Főzök egy kávét.
ZAJLIK A REFORM ELŐKÉSZÍTÉSE
Ez veszélyes!
Már nem csak odakint láthatjuk a valóságot?
A Gépfarkas.
Te miért nem lepődtél meg?
Itsuminak volt egy hátizsákja.
És rajta volt a neve is.
Kikuiri Saki.
- Szóval Itsumi a mi…? - Nem az én gyerekem.
De az a nő te voltál!
Az én vagyok a valóságban,
aki egy teljesen másik ember, mint az itteni énem.
De amikor ettünk, úgy viselkedtél, mintha az anyja lennél.
Ha én lennék az anyja,
nem zártam volna be oda.
Nem hagytam volna, hogy éveken át szenvedjen.
De az a nő biztos jó anyja lehetett,
mert még mindig várja, hogy a lánya visszatérjen.
De lehetetlen, hogy Itsumi visszajusson a valóságba.
Komolyan mondod?
Komolyan.
Tényleg? Erre nem számítottam. Sosem gondoltam.
Nem is terveztem, hogy elmondom.
De már nincs mitől félni.
Tudni akartam, mit érzel, Nitta.
Randizhatnánk.
Tényleg?
Tényleg.
Ez azt jelenti, hogy én is tetszem neked?
Hát, azt hiszem, egy kicsit…
Hara, gratulálok!
Csókot! Smároljatok!
A szerelem mindent legyőz!
Haza kellett volna kísérned Harát.
Nem.
Úgy gondoltam, nagyobb buli a szánalmas haverommal lógni.
Szerintem Masamune és Mutsumi között is van valami.
Tuti.
Ja, száz százalék.
Biztos, hogy megfogta a cickóit.
MIFUSHI
JÁTÉKTEREM MIFUSHI AUTONASS
Bekapcsoltam a fűtést. Talán gyorsabban megszáradunk.
Korábban még sosem láttam senkit szerelmet vallani.
Tényleg?
Azt hittem, Hara magabiztosabb,
de remegett, mintha félt volna.
Hara tipikus csaj.
Az önellenőrző űrlapjára azt írta, feleség akar lenni egy szerető férjjel.
- Te mit írtál? - Hogy kisgyermekgondozó.
A jelentéktelen dolgokról mindig hazudsz.
Jobb, mint jelentéktelen dolgokon rágódni, és végül ki sem tölteni az űrlapot, nem?
Legalább beírhattál volna olyat, hogy „rajztanár”.
Ha már ügyesen rajzolsz.
Honnan tudod, hogy szeretek rajzolni?
Azt nem tudom, hogy szereted-e csinálni, csak azt, hogy ügyes vagy benne.
Évek óta egy osztályba járunk, tudod?
Értem…
Igen, most már biztosan tudom.
Micsodát?
Hogy szerelmes vagyok beléd.
Ez nem fair.
Azt hiszed, mivel a valóságban együtt vagyunk, akkor itt is így lesz?
Tudtad, igaz? Hogy mindig is tetszettél nekem.
A kezdetektől fogva tudtad!
- Ezért használtad fel az érzéseimet… - Tudtam!
Mutsumi!
De…
én nem vagyok szerelmes beléd.
Hé!
- Várj meg! - Nem várlak meg!
Akkora hülye vagy, Masamune!
Hé, de…
Nem ugyanazok vagyunk, mint a valóságban!
Még csak nem is élünk!
Itt semmi sem számít!
Ne haragudj!
Érzed?
Nincs semmi illatom, igaz?
- Mert csak illúzió vagyok. - A hó miatt.
Elnyeli és elfedi a szagokat.
Azért nincs semmi illatom, mert nem élek.
De…
hallom a szívedet, ahogy hevesen ver.
Annak semmi köze ahhoz, hogy élek-e.
Akkor azt jelenti,
hogy igenis szerelmes vagy belém.
- Nem vagyok. - Hazudsz.
Olyan hülye vagy.
Az Itsumival töltött idő ráébresztett,
hogy mi is zavar engem saját magammal kapcsolatban.
Ő mindent tágra nyílt szemmel figyel.
Mindentől elérzékenyül,
amit csak érez.
Rájöttem, hogy ilyen, ha élünk.
Ezt Itsumitól tanultam.
De…
te mutattad meg, hogy mi van ezen túl.
Zavarba jövök, ha rád nézek.
Ha beszélsz, csak rád tudok figyelni.
Az idegeimre mész, de közben meg is dobogtatod a szívemet.
Nem csak Itsumi.
Én is élek itt és most.
Ezt még erősebben érzem, amikor veled vagyok.
A te szíved is hevesen ver.
Amikor ezt csinálom,
akkor még hevesebben.
A hó esővé válik.
Nyár van.
Sajnálom.
Nem akarom abbahagyni.
Úgy érzem, szétrobbanok.
A mellkasom…
úgy feszül.
Fáj…
Nagyon fáj.
Úgy fáj!
- Siess! - Gyerünk!
A füst…
már nem gomolyog.
Mennyi repedés!
Nitta! Futás!
Mi?
Már nem csak az égbolton vannak repedések?
Mi történt?
Itsumi!
Itsumi, mit keresel idekint?
Kihagytok!
Mit beszélsz, Itsumi?
Itsumi, állj le!
Vészhelyzeti közlemény!
A Gépfarkas nincs többé. Azonnali evakuáció!
Te készülj fel az evakuációra!
Ha a Momose- vagy az Ashina-körzetben vannak, kérem, kezdjék meg az evakuációt…
KULTÚRHÁZ
Miután kiderült az igazság, rengetegen el akartak tűnni.
Az Isteni Gépezet azon dolgozott, hogy befoltozza a szívünk repedéseit.
Nem állt le a Gépfarkas termelésével.
Talán emiatt túlterhelte a nagyolvasztót.
Nem igaz. Egyértelműen azért történt, mert elengedte az istenek asszonyát.
- Úgy ám! - Értik már, maguk ostobák?
Megint jön itt a sületlenségeivel.
A Gépfarkas nélkül a valóság hamarosan ránk szakad a repedéseken keresztül.
Sajnálatos módon a világunknak vége.
- Sagami úr! - Uram!
Ennek meg mi baja?
Masamune, ide tudnál jönni?
Ezt találtuk.
Apa jegyzetfüzetét. A baleset után is folytatta az írást.
Ez apa naplója?
Földcsuszamlás volt a Kanzari-hegynél. Komoly repedések jelentek meg.
Az acélgyárban történt robbanás óta először.
Aznap este dolgoztam, így nyilván meghaltam a valóságban.
Találtunk egy kislányt a tehervonaton.
Jellegzetes szaga volt.
A lány a vonattal a valóságból jött.
Ha egy szent hegy munkagépe Isteni Gépezetté válik,
akkor az is így jár, ami a szállítást végzi.
Tehát ha felül a vonatra, Itsumi hazamehet?
Nem tudom.
A fizika törvényei különböznek a valóságban és itt.
Gőzünk sem volt, milyen hatása lehet
egy valóságból érkezett lányra ennek egy immateriális illúzióban.
Visszajuttatni a lányt a valóságba?
Igen.
Ha például öregedni kezd, vagy egyszerűen nem tudja kontrollálni az érzéseit,
az itt egy abnormális eseményt idézhet elő.
Itsumi érzései hatással vannak erre a világra?
Igen, apád ezt mondta nekem.
De Sagami…
Ugyanerre gondoltam, Akimune úr!
Az istenek kiválasztottjának érzéseit kordában kell tartani!
Tisztátalanság lenne, ha nem így történne!
ÖTÖS NAGYOLVASZTÓ
Akkor zárjuk be az Isteni Gépezetbe! Hogy megvédjük a világunkat.
Egy filozófus egyszer azt mondta:
„A remény olyan álom, melyről ébren ábrándozunk.”
Kikuiri Saki.
Ironikus.
E világnak köszönhetően ismerhettem meg.
KIKUIRI SAKI
A halálom után született meg, és biztosan reményt hozott a családom életébe.
Az unokám.
Tehát tudta.
Egy reménytelen, a lány kárán fennmaradt világban
Masamune ma ismét rajzol.
Mindegy, mennyire lesz jó benne, sosem válik felnőtté.
Nincs benne jövője.
Mégis…
Hagyd abba!
…egyre jobbá válik.
Az emberek még ebben az abnormális világban is változhatnak.
Erre gondolok, amikor Masamunéra nézek.
Igen.
Igaza van.
Egyre jobban
rajzolok.
Attól, hogy jobban megy, még nem hagyhatom el ezt a helyet,
de még ha semmi nem is számít,
mindennap rajzoltam, és egyre jobbá váltam benne.
Boldoggá tett,
hogy jobbá váltam, és hogy megdicsértek érte.
Kit izgat, ha nincs jövőm benne?
Szórakoztató és izgalmas.
Úgy érzem tőle, hogy élek.
Azonban megfosztottuk azt a gyereket a változás esélyétől.
Változni akarok, pont úgy, mint Masamune.
De számomra ez nem volt lehetséges.
Masamune, szeretném, ha megbocsátanál apádnak.
Nincs miért megbocsátani.
Csak örülök, hogy büszke rám.
Bácsikám, vissza akarom juttatni.
Vissza Itsumit a valóságba.
Masamune!
Jól van. Masamune, vigyázz nagyapára!
Oké, akkor most…
Mi az?
Tudod,
valamit el akarok neked mondani, ha nem bánod.
Ne! Nem akarom hallani.
Ha mindennek vége lesz, szeretném jó anyaként bevégezni.
Úgy tűnik, véget ért az obon.
Az obon fesztivál mindig jó buli.
Rengeteg tűzijáték és ételstand volt.
Sült tészta, kandírozott alma, cukorkafaragás.
Nem hiszem, hogy ez a világ büntetésképp jött létre.
Nagyapa?
Egyetértek veled.
Mifushi istenei nyilván tudták,
hogy a gyár felrobbanása után a város számára közeleg a vég.
Szóval talán igyekeztek megőrizni a világunk legszebb napjait.
Amikor mindenki méltatta a várost. A legboldogabb időszakot.
MIFUSHI GIMNÁZIUM
A megértésüket kérem.
Mint a valóságban, úgy itt is működtethetjük a gyárat,
így előhívhatjuk a Gépfarkast.
- Azt mondta, a világnak úgyis vége lesz! - Felesleges kapálózni.
Úgy van!
Lehet, hogy hasztalan, még ha létre is hozzuk a Gépfarkast,
de ha nyerünk vele még egy vagy fél évet…
Nem is, ha ez a világ akár csak még egy napig fennmaradhat,
akkor nem adjuk fel!
- Ez a beszéd! - Bravó, Kikuiri! Van vér a pucádban!
Ez komoly? Azt mondtad, megvárod, míg Itsumi kijut innen.
- Sajnálom, de ez halál komoly. - Mi?
Ahogy te meg akarod menteni a lányt, úgy én is valakit.
Nem hagyom, hogy jó anyaként bevégezd, Misato.
Ennek meg mi baja van?
Az alagútban a repedéseknek kapcsolatban kell állniuk a Mifushin túli világgal.
Ha a vonatról belevetjük magunkat a repedésbe…
- Ki fogja vezetni? - Hát…
Egyszerűen meg kell próbálnunk,
mielőtt az az epekedő barom feléleszti a Gépfarkast!
Epekedő?
Itsumi!
Hé, hagyd abba!
Itsumi nem megy!
Mi? Nem akar visszamenni a valóságba?
Lehet hibáztatni érte? Hiszen…
Valószínűleg már nem is emlékszik a múltjára.
Ha nem akar menni,
akkor talán nem kéne erőltetnünk.
Tessék?
Ennek a világnak nemsokára befellegzik.
Anyám! Olyan, mint egy vadállat. Lehetőségünk van megmenteni Itsumit.
Akkor sem!
Lehet, emiatt hamarabb eljön a világvége, nem?
- Ez már vészmadárkodás. - De nem lehetetlen.
Elég ebből!
Amikor végre sikerült…
Mutsumi!
Te mit…?
Hé, Mutsumi!
Hé!
Ne szállj el magadtól csak azért, mert smároltunk!
- Itsumi meglátott minket. - Meg?
Ez megmagyarázza, hirtelen miért nőtt meg a repedések száma.
Azért kellett Itsumira vigyáznom,
mert az istenek asszonya nem szerethet bele senki másba.
De Itsumi beléd zúgott.
Masamune! Itsumi eltűnt!
Tíz év után használhatunk nyersanyagot az első alkalommal?
Igen, jó lesz az.
Már elfelejtettem, milyen érzés.
Kikuiri úr! Sagami valami furcsa dolgot csinál az ötös nagyolvasztónál.
- Hadd csinálja! - Biztos benne?
Sagami elképesztő. A kezdetektől fogva csak szórakozni akart a világunkban.
Igen.
Bárhol, bármikor egyetlen gondolattal megváltoztathattuk volna a jövőnket.
Erre csak most eszmélek rá.
Vágjunk bele!
ÚJ-MIFUSHI ACÉL
Nem érdemeljük meg, hogy kimondjuk nevét
- Nagy Isten Izanagi… - Hol van Itsumi?
Itt nincs.
Tsukushiban, Himuka-no-Tachibana mellett…
Arra van egy lépcső. Talán fent van.
Gyönyörű.
Itsumi, érted jöttünk!
Nehéz szülés volt.
Nem akarta levenni azt a mocskos melegítőt.
De ő az, aki úgy döntött, hogy itt marad.
Miért akartok beleavatkozni, ha ő hajlandó az istenek asszonyává válni?
Maga semmit sem tud! Itsumi…
Itsumi itt marad!
Csoda szép menyasszony!
Anyád is biztosan az lett volna.
De…
hozzád hasonlóan ő is ilyen megvető tekintettel nézett rám.
De mindez már nem számít.
Sohasem hallottam, hogy anya bármi rosszat mondott volna magáról.
Ennek sincs jelentősége.
Apa mi a fenéért volt ennek a fickónak a barátja?
A barátja?
Akimune úr tényleg ezt mondta rám?
Már nincs jelentősége, nem?
Ennek igenis van!
Gyerünk!
Ne!
Válaszolj!
A barátjának nevezett?
Gyerünk, nyomás utánuk!
Nem! Nem megyek!
Itsumi nem akar menni!
Nem akarok!
Itsumi, nyugodj meg!
Mit keres itt a mozdony?
Várj, ez veszélyes!
Nagyapa?
- Hihetetlenül felelőtlen! - Csak határozott.
Nem, a csaj totál zakkant.
Jól van, jussunk el ezzel az alagútig!
Ne haragudj!
Mi történt?
Kikuiri!
- Hozd ide Itsumit! - Masamune!
Ne bízz meg Harában!
Hé!
Elvitték Itsumit…
- Elég agresszíven vezetsz! - Bocs, de fogd be!
Itsumi!
A szerelem fáj, de ez másfajta fájdalom.
A szerelem azt jelenti, hogy nem bírsz a másik nélkül élni.
Se ma, se holnap,
se akkor, amikor már megöregedtél!
Kikuiri és a többiek itt vannak!
- Gyorsabban! - Várj!
- Gyorsabban! Gyerünk! - Itsumi!
Rajta, gyorsabban!
- Bocsánatot kérek a nevében. - Nitta, beszélj a bűnözővel!
Oké!
Hara, gondold ezt át!
Nem!
Itsumi!
Az mi?
Ez nem a fesztivál zenéje?
A valóság ott van a túloldalon.
Na most kezd izgalmas lenni!
Tűnés, te perverz!
Vissza, perverz!
Nem te, Nitta!
Pofa be, te…
Mit tegyek?
Nitta! Ne!
Ne halj meg!
Elkaptalak!
Úgy tűnik, mégis van szíved.
Átvertél.
Ha nem adjátok át az istenek asszonyát, isteni büntetésre számíthattok!
Ez Sagami!
Minél jobban ellenálltok, annál nagyobb kárhozatra ítéltetik a lelketek,
ami a végső pusztulásotokhoz vezet majd!
Az istenek haragra gerjedtek!
Kifutunk az időből! Itsumi el fog tűnni velünk együtt.
Azt nem hagyhatjuk. Ő a lányunk!
Nem az.
Ne kapkodj!
Basszus! Toljuk meg a kocsit!
Mutsumi!
Értem. Igen.
Nevethetünk és sírhatunk.
Ebben a világban olyan szabadok lehettünk, amilyenek lenni akartunk.
De a valóságban más a helyzet.
Légyszi! Kérem!
Anya!
Ezt nézd!
Kérem!
Hé, ne vegyél el semmit a pultról!
Nem megyek sehová, amíg meg nem kapom.
Jól van, ahogy gondolod.
Mi most megyünk. Gyerünk, Masamune!
Biztos?
Nem lesz baj. Majd megunja, és utánunk jön.
Saki?
Elnézést! Nem látott itt egy kislányt?
Ötéves, és…
Itt a visszajáró.
Oda mehetünk, ahová akarunk.
Mégis megrekedünk, mert nem tudunk szabadulni az érzéseinktől.
Nem csak Itsumit akarom felszabadítani.
Hanem a valódi énünket is!
Az énünket?
Ha átlépünk a valóságba, eltűnünk!
- Semmi értelme, Kikuiri úr! Vége van! - Nincs vége!
Még nincs vége! Nem lehet vége!
A Gépfarkas!
Állj meg!
Meghallgatták imáinkat!
Oké, szálljunk be!
Visszatért a Gépfarkas.
Át kell juttatni Itsumit, mielőtt bezárul az alagút!
A valóságba.
- Figyelem! Emlékvonat érkezik. - Elnézést!
Csinálna rólunk egy képet?
Persze.
Ez az! A vonat a valóságból!
Ha feljuttatjuk a vonatra…
Hogyan?
Odafent van.
Kitalálok valamit!
A repedésben vagyunk! Így el fogunk tűnni!
Tudom!
De csak úgy juttathatjuk fel, ha belevetjük magunkat a valóságba.
Alvó Bárány nevű hallgatónk küldte.
- Ez mi? - „DJ Naoto, jó estét!”
Senba szerette ezt a műsort.
„Utálok felvételire készülni. Úgy érzem, belehalok.”
Tényleg? Hát akkor ideje meghalni!
Meghalni!
Hé, ne mondj ilyet!
Azt sem tudod, mit jelent meghalni! Ne bagatellizáld el!
De mi sem tudjuk!
És én nem is akarom megtudni!
- „Úgy érzem, nincs kiút.” - De van! Csak keresni kell!
SZENT FESZTIVÁL
- „Bárhová megyek, mindenhol sötét van.” - Valahol biztos megleled a fényt!
ALAPOSAN NÉZZEN SZÉT
„Egy új környezet segíthet rájönni, hogy mi akarok lenni.
Akkor azt hiszem, jobb emberré válhatok.
Ha majd gimibe megyek, befestem a hajam, figyelek a súlyomra…”
- Mindenképp változhatsz! - Masamune, vigyázz!
„Elolvasok heti egy könyvet, és néha a szüleimnek is segítek.
Csak sikerüljön a vizsgám!
Adja az ég!”
Mi történt?
Úgy láttam, egy kocsi felugratott a sínekre.
Micsoda? Hogy tudna? Hiszen a felüljárón vagyunk.
Nem, nem akarok!
Kérlek, Itsumi, muszáj…
Nem megyek! Itsumi nem megy. Itt marad.
Masamunéval és Mutsumival maradok.
Itsumi…
ÖTÖS NAGYOLVASZTÓ
Amikor megismertem…
rögtön tudtam…
hogy nem szabad túl közel kerülnöm hozzá.
Szia!
Mert ha megtörténik,
tudtam…
hogy megszeretem.
Már ki tudod mondani helyesen a nevemet?
Veled maradok, Itsumi.
Menjünk együtt!
Gyere! Te mész elsőként.
Várj! Ha vele tartasz, akkor…
Mutsumi!
Én is megyek!
Ne! Várj!
Masamune…
Ne! Nem akarom, hogy így érjen véget!
Annyira jó volt…
megismerni titeket.
Masamune!
Gyere le!
Az obon fesztivál tűzijátéka.
Gondolom, erről az oldalról nem lehet látni a Gépfarkast.
És nemsokára én is…
Leszállás! Mutsumi is leszáll.
Mentolos síp?
Tudom, mi ez.
Régen én is szerettem.
Az obon fesztivál jó móka.
Táncolhatsz jukatában, és van rengeteg bódé.
De az én világomban mindig tél van. Sosem kerül sor a fesztiválra.
Itsumi,
nemcsak a fesztivál vár az alagút végén,
hanem sok minden más is.
Mókás, nehéz, szomorú dolgok.
Lesznek kemény, erőteljes és megindító pillanatok.
Szerzel majd barátokat. Lesznek álmaid is.
Néha talán kudarcot is vallasz,
de ha magad alatt vagy, ha bizonytalankodsz,
lehet, hogy új álomra lelsz majd.
Irigykedem.
Ez mind olyasmi, amiben nekem sosem lesz részem.
Ezért szeretném, ha kaphatnék tőled egyvalamit.
Nézd!
Masamune szíve az enyém.
A jövő a tiéd,
de Masamune szívét én kapom meg.
Még ha el is tűnök a valóságban,
én leszek az, akire Masamune gondol majd, amikor ez a világ megszűnik létezni.
Nem!
És én is Masamunéra gondolok majd az utolsó pillanatban.
Nem!
Masamune szeret engem, és én is szeretem őt.
Kihagytok!
Igen.
De…
vannak olyanok, akik várnak rád.
Olyanok, akik folyton rád gondolnak majd.
Gyűlöllek.
Ezért nem megyünk együtt.
Gyűlöllek!
Mindjárt itt az alagút!
Már itt van a Gépfarkas!
Hé, az ott…
Mutsumi!
Kikuiri Masamune megértette.
Nagyon fáj…
Hol járt az eszed? Vérzel!
Masamune! Ez csodálatos!
Tényleg fáj!
Azért, mert itt vagy, Masamune.
A sejtjeimben is érzem, hogy élek.
Nem érdekel, ha ma vége lesz a világunknak.
Nem számít, mennyi időnk van hátra.
Mert ebben a pillanatban élek.
Mutsumi!
Itsumi!
Sikerült neki?
ÜZEMEN KÍVÜL
Ez az, átjutott!
Fáj?
Ne utánozd Itsumit!
Élünk.
Éld az életed, Itsumi!
Nézz meg mindent, amit mi nem tudunk!
Szívj magadba minden új illatot!
Ne turbékoljatok már annyit!
Ami minket illet, nem tudjunk mennyi időnk maradt.
KIKUIRI MASAMUNE SAGAMI MUTSUMIVAL ÉLI LE AZ ÉLETÉT
Hallottad?
Mit?
Hallok egy hangot.
Olyan, mint egy újszülött kisbaba hangja.
Fáj!
Nagyon fáj!
Úgy fáj!
ISTEN HOZTA MIFUSHIBAN
Halló? Igen, megérkeztem Mifushiba.
Mivel nem volt sehol senki, aludtam.
Igen, tudom.
Folyton aggódsz. Mondtam, hogy minden rendben lesz.
MIFUSHI ÁLLOMÁS
Megjött a taxi. Add át anyának, hogy puszilom! Szia!
FOGLALT
Az acélgyárhoz, kérem!
UTAST SZÁLLÍT
Rég nem vittem senkit az acélgyárhoz.
Akkor valami fura fazonok jöttek, mert meg akarták nézni a romokat.
Már majdnem teljesen lebontották.
Tessék, cukorka.
Köszönöm.
Hátborzongató, hogy otthagyták a romokat.
Azt beszélték, hogy voltak rejtélyes eltűnések arrafelé.
De ez csak pletyka.
Értem.
A MIFUSHI ACÉLMŰVEK ROMJAI
KÖSZÖNJÜK
NEM FELEJTJÜK EL A 140 ÉVNYI KEMÉNY MUNKÁT
ÉG VELED, MIFUSHI ACÉLMŰVEK
Itt történt.
Itt tört össze…
először a szívem.
A feliratot fordította: Varga Balázs