Jsme připravený.
Znovu ten smích, Joss.
Skvělý, jo.
A teď něco nevinnýho.
Bezva. Přímo na objektiv.
A oči laně.
Nádhera.
Teď proradnost.
Sváděj objektiv.
A teď čistej sex.
Dobrý.
A teď zranitelnost.
A emoce.
Moc hezký.
Malý moment.
-Můžeš i vlasy? -Jasně, jo.
Vezmeš mi sem věci?
To světlo můžeš nechat.
-Můžeme dostat trochu vody? -Jestli nějakou najdu, jo.
IDOL 1. díl
Joss.
Je čas vstávat.
Kafe je na stole.
Díky.
Ale co ten obraz říká?
Je mladá, krásná a poškozená.
Není poškozená. Měla problémy a elegantně je zvládla.
Jasně. Ale ty šaty... náramek z nemocnice,
jako že si idealizujeme duševní nemoc?
Rozhodně.
A tobě to nevadí?
-Vůbec nevíte, co frčí. -Je to tu.
Jsme mimo?
To dělaj ty školy a internet.
Jo, můžu za to, že mám vysokou.
Jen nechte lidi, ať si užívaj sex, drogy a hezký holky.
-Nebuďte kazišukové. -Nikki, já vážně nejsem puritán.
Jen si nemyslím, že po všem, čím si prošla,
by měla mít náramek z nemocnice.
-Duševní nemoc je sexy. -Ne, není.
Je. Když žiješ v Sioux City v Iowě, holku jako Jocelyn nikdy nepotkáš.
Nepůjde tam po ulici... nechodila s tebou na střední,
nedělá v baru ani v bufetu a nevzala si tvýho nejlepšího kámoše.
A i kdyby se něco z toho stalo, rozhodně s tebou nebude šukat,
ledaže by měla nějaký fakt vážný duševní problémy.
A právě proto je duševní choroba sexy.
Bezva. Koukni na mě. Sem.
To je dobrej postřeh.
Jo, paráda.
Jo, protáhni se.
Ano, hravě. To se mi líbí.
Omlouvám se. Můžu na malou chvilku?
Tohle nepočká. Můžu...? Promiň, Jocelyn.
Hned jsem zpátky.
Ale uznej, že jí to jde skvěle.
-Nádhera. -Druhá Brigitte Bardotová.
Trochu... Sharon Tateová.
To radši ne.
V rámci předpisů pro nahotu
můžeme ukázat prso ze strany, pod bradavkou a pak boky.
Já nechtěl, to ona sama.
-Nějaký problém? -Tohle si vyřešte sami.
-Je jí jasně vidět bradavka. -Jo, vypadá skvěle.
Možná, že jo, ale tohle fakt nemůžeme.
-Co nemůžeme? -Ukazovat prso.
Pravidla pro nahotu jsou domluvený s vydavatelstvím, jejíma lidma...
-Jak to jde? -Ahoj. Co řešíte?
-Tvý prsa. -Jsou na to pravidla. Přísný.
Je to moje tělo.
Jo. To ano, a nikdo o tom nepolemizuje.
Jestli chceš ukázat tělo, což by bylo bezva,
musíme předělat pravidla.
Tak jo, změníme ty zatracený pravidla.
-Jenže to potrvá aspoň dva dny. -Takže já nesmím ukazovat tělo?
Obecně ne. Teda v kontextu lidskejch práv.
Chaime, polož to, tohle je vážný.
-Co? -Máme problém. Potřebuju tě.
Uvědomuješ si, jak otravně a šíleně to zní?
Jsem progresivní člověk.
Jen chci jistotu, že není pod tlakem.
-Nejsem pod tlakem. -Plně respektuju.
-Je to obal jejího alba. -Taky jsou to moje kozy a můj dům.
Plně respektuju nezávislost těla.
Juane, musím jít. Zavolám ti pozdějc.
Chaime? Chaime?
-Co je? -Musím ti něco ukázat.
-Tady. -Co to je?
-Unikla fotka. -Je to 11 minut.
-Jo, ale co to je? -Chaime, to je sperma.
-Cože?! -Na její tváři.
Co?
Někdo jí vystřík na obličej a pak si to vyfotil.
Chceš to přiblížit?
Bože...
-Kdo to byl? -Netuším.
-Bylo to selfie? -To poznáš podle úhlu.
-Myslím, že to bude... -Klečela u toho.
-Nestála. -Je na zemi.
Proč by si tohle dělala? Co?
Asi byla v pohodě, když tam měla velký péro.
Je slavná! To nemůže! Nemůže si dělat selfie...
-Zjistím, kdo to je. -Kde a kdy?
-Víš, kdo to byl. -Nevím.
-Bydlíš tady. -Víš to. Kdo to sakra...?
Vím, kdo za ní chodí, ale nevím, kdo...
Kdo se jí udělal na obličej.
Až zjistím, kdo to byl, prostřelím mu hlavu.
-Je to jasný? -Nebo to budeš ty.
-Snažím se pro ni být kámoška... -Děláš pro ni.
-Nelži mi. -Je to teprve 11 minut.
-Když mi dáš ještě 10 minut... -Kolik lidí to sakra může být?
-S ohledem na časový... -Ticho.
-Co se děje? -Objednáváme oběd.
-Jak je? -Ale jo.
Jen řešíme hromady blbostí.
-Chaime, ten koordinátor soukromí... -Jasně, jasně, jasně.
Tak jo, co budeme dělat?
Seber jí mobil a schovej ho někam.
-Dej mi ho. -Ale...
-Ona to neviděla, ne? -Ne.
Ať to tak zůstane.
Jocelyn je v docela zranitelný pozici,
s ohledem na její vliv a výsady.
Vypadá hodně zranitelně.
-Tohle je... -Ahoj, jak je?
-Bezva. Ahoj. -Prima.
Promluvíme si mezi čtyřma očima.
Víš, já teď zrovna něco mám.
Teď budeš mít něco jinýho, jasný? Jdeme.
-Mockrát díky. -A vy se hezky snažte dál.
Tudy. Jdeme.
Ta fotografovaná osoba říká, že chce ukazovat prsa.
Říká, že to tak chce.
Někdo si přivedl domů kočičku z útulku.
Drápky ven, kočičko. Hezky jako kočka.
Jsem tu, abych chránil tu osobu, na který ti záleží, i s tebou.
-Jako fakt? -Jo!
Mám to pod kontrolou. Takže díky,
ale nemusíš to dělat a posrat nám tím den.
Jo. Moc hezký. Až ti bude 60, tak mi poděkuješ.
Fakt skvělý.
Ještě víc bradavek, bradavková policie je pryč.
Když chce být nahá,
tak jen musíme předělat předpisy a vrátit se za 48 hodin.
A co jako s dneškem? Zaplatil jsem za celej den.
Co s tím uděláme? Spláchnem ty prachy do hajzlu?
To je cena za bezpečnost.
Pojďme... pojďme sem.
Nechci, aby to všichni slyšeli. Prosím, pojď sem.
To je záchod.
Je to hodně velkej záchod. Prosím. Zalez tam.
-Co děláš? -Já ti dám cenu za bezpečnost.
Hej! Hej, ty! Pojď sem! Chceš 5 tisíc dolarů?
Tak udrž ty dveře příští tři hodiny zavřený.
Drž je. Musíš je držet fakt pevně.
-Kdo je to? -To není tvoje věc.
-Ber, nebo nech být. Ano? -Jo.
Tady máš dva tisíce dolarů. Ano? Zbytek ti dám pozdějc.
Hlavně ho nepouštěj ven.
Panebože.
Tak jo. Prima. Díky, Danieli.
Vedl sis skvěle. Všichni se cítí bezpečně.
Jestli někdo zesílil tu muziku, tak má můj mobil.
Ale proč máte předpisy na kozy?
-Prima. Nádhera. -Proč?
-Mohla bys na chvíli? -Jo.
-Za mnou. -Hned se vrátím.
Ještě jednou ten tvůj smích.
Zadej Jocelyn. Teď hned.
-Prostě Jocelyn? -Jo.
-Obrázky? -Jo.
Cože?
Jo. Jen klid. Hlavně klid.
-A ona o tom ví? -Ne, neví o tom. Jasný?
-Krucifix. Kdo to byl? -Nevíme, ale musíme to vyřešit.
-Ta nestydatá čubka! -Je tu Benjamin. Probereme to.
Co budem sakra dělat, až uvidí tu fotku a bude mít
další psychotický záchvat?
Musíme to před ní co nejdýl tajit. Záchvat nebude.
-Třeba na to zrovna kouká. -Hlavně klid.
Prosím. Hluboký nádech.
Tak jo. Teď vám dám pár informací. Chci, aby se to přijalo v klidu.
Na Twitteru totiž udáváme trend.
-Jasně. Dobře. -Není to...
Ne, já zjistím, kdo to byl,
a pak ať se Bůh slituje nad jeho zvrhlou duší. Jasný?
Ta fotka mohla být horší.
-Mohla být horší? -Jo.
-Jak by mohla být horší? -U Jocelyn je možný všechno.
-Nechci být cynik... -Ahoj.
-Ahoj, Talio. -Nikki, ahoj.
-Ahoj. Vypadáš fantasticky. -Sluší ti to.
-Mockrát díky. -Jsem Chaim. Jocelynin manažer.
Talia Hirschová, Vanity Fair.
Vanity Fair. Dobrý den. Moc mě těší.
-Nápodobně. -Páni, Vanity... Jo.
-Jak se vám daří? -No, víte... je to...
Už je to lepší.
Asi jsem ho nechala na umyvadle na WC.
Najdeme ho. Pojď se připravit na zkoušku.
Opravdu jsem ho tam nechala.
Vážně? To je teda divný.
A kdo ne? Kdo z nás nikdy neměl sperma na obličeji?
Jasně.
Podle mě to bývala legrace. Nebyly před lety ty rande super?
-Páni. -... dva, tři.
-Jen říkám... -Užila si svoje.
Nechutný je to, že se na ni lidi vůbec nedívaj
jako na oběť okolností.
-Je všechno dobrý? -Jo. Všechno v pohodě.
A o čem jste teda mluvili?
O ničem, Joss. Tanečníci jsou venku na slunci už tři čtvrtě hodiny.
-Jako vážně? -Pojď se převléct.
-Pardon. -Díky.
Máma jí umřela na rakovinu přímo před očima,
na morfinu, držela ji za ruku do posledního dechu.
Smrtelný chropot.
Tak daleko nezacházejme, ale dává přednost požitkům,
a to je vážně důležitá věc.
Jo. Jako ta černoška na olympiádě.
Víte která? Ta americká hrdinka. Ne?
-Simone Bilesová. -Jo.
Jo, jo.
Musí tam být, že to byla pomsta. Porno z pomsty, jinak to nesmažou.
-Andrew Finkelstein. -Pomsta.
-Doklady? -Nemám. Jsem z Live Nation.
Už jsem tu byl mockrát. Hele...
-Výborně. A doklady? -Nemám žádnej doklad!
Nakonec jsme to turné odložili a vrátili jsme vstupný.
Podle mě je to...
Na někoho v tomhle věku fakt odvážná věc.
-Ale lístky se zas prodávaj... -Jo.
Za 14 dní vyjde nový singl.
-Neuvěřitelný. -Fakt boží.
-Tenhle song fakt miluju. -Je dobrej.
Název "World Class Sinner".
Dnes je tu moc lidí. Nemůžu vás pustit bez dokladů.
Tak dobře, vy pitomče.
Najdu se na Googlu. Hele. Můžem?
Andrew Finkelstein. Live Nation.
Co? Kdo je to?
Vidíte ten ksicht?
Ten obličej? Je tu podoba, ne?
Pane, nemusíte být nezdvořilý.
Nějak to vyřešíme, ano?
Má hvězdná klientka má ksicht od semene. Nejsem nezdvořilý.
Joss, je tu Talia Hirschová z Vanity Fair.
Asi ti bude klást nějaký otázky. Řekni jí, že máme skluz.
Máte všechno? Nechcete vodu?
Jo, děkuju... Ahoj.
Joss, tohle je Talia z Vanity Fair.
Jedna z největších žurnalistek popkultury.
Dělám profily.
-Moc mě těší. -Ráda vás poznávám.
Jako mladá jsem vás sledovala v Rock Housu.
To je milý. Jsem ráda, že jste tu.
Teď něco mám, ale pak si vás najdu.
Určitě. Dnes toho asi máte moc.
Zatím mě těšilo. Brzy na viděnou.
Jo, zatím.
-Všechno v pohodě? -Jo. Proč?
Jen se ptám.
Čau.
-Ahoj. -Ahoj!
-Ahoj.
-Večer si vyrazíme. -Já ti nevím.
-Nemusíš se omlouvat. -Jí o tý fotce nikdo neřekl?
-Tanečníci na místo. -Vteřinku.
To je ono. Doširoka. Váhu na pravý bok.
-A koho se mám ptát? -Já tu nejsem ten špatnej!
-U brány je Finkelstein. -Já ti pak zavolám.
Zavolám ti. Děláš si prdel?
Co s ním uděláš? Taky ho zavřeš na záchod?
Jen dělám svou práci.
Připomeň mi, ať ho někdy pustím. Ale teď ne.
Jasně.
Omlouvám se za tu nepříjemnost. Pokračujte, prosím.
Vy jste fakt dílo. Sakra skvělý služby.
Tak to pošlete! Twitter ji označuje za živej hadr na sperma.
A jdeme. Sedm, osm, raz, dva, tři, čtyři, pět, ostře šest.
A uděláme obraz, tanečníci.
Ruce nahoru. Šest, sedm, osm. Raz, dva a tři a čtyři.
Ty odkazy v choreografii se mi líbí.
-Je to pocta. -Britney.
Podle mě je výjimečný, čím si obě prošly.
Ale nakonec... univerzální. Chápete?
Podívejte, co zvládla. Ten tisk je brutální.
U Britney totéž. Lidi je odepsali.
A Jocelyn tímhle říká: "Nikdy se nenechám odepsat."
Běž. Ještě, ještě, ještě. No tak, pozdě.
Dva, tři. Hej. Soustřeď se, Joss.
Andrew Finkelstein, můj druhý oblíbený Žid.
-Kristepane... -Jak je? Dobrý?
Dnes nemám náladu na kecy o Židech. Dnes ne.
Jen chci říct, že když dáš link na tu fotku, jsi součást problému.
Link na fotku a jsi součást problému.
Tým dělá na tom videu. Chci to vidět.
To je to, o čem sníš, ale nikdy to nedostaneš.
Víš, o čem sním?
Sním o čtyřicetitisícových arénách vyprodaných napříč USA,
ale neplní se mi to, protože lístky se neprodávaj.
Jasně. Dobře. Nedělej si starosti. Buď v klidu.
Podle akcionářů si dělám malý starosti.
S každým nádechem krvácím peníze, krucifix.
To je jejich práce. Řekni akcionářům, že je všechno v pohodě.
Lístky šly do prodeje před týdnem a singl ještě nevyšel. V klidu.
"V klidu." Viděl jsi tohle?
Jak si asi čtrnáctiletý holky koupí lístek,
když je jak reklama na pleťovou vodu?
Můžeš dýchat?
Seženem ti kafe, nebo vodu. Co chceš?
Minerálku Voss, prosím.
To je Andrew Finkelstein z Live Nation?
No jo. Ano, to je on.
-Proboha, Talio. -Pane jo! Xandere!
No jasně, vy jste kámoši.
-Vážně ti to moc sluší. -Díky. Tobě taky.
Ale ženský po tobě jdou.
Ne. To nebyl sarkasmus. Snažím se uvolnit napětí.
Sledujeme se na Twitteru. Vidím linky, co postuješ.
Jo. A teď jsi dala link k tý fotce.
No tak. Tohle je závěr. Chci ho výrazný.
Pět, šest, sedm.
Máš pozdě ruce nahoře. Má to být na sedm, ne na osm.
Ano, to bylo ono. Rozhodně to musíme zkusit znovu.
V pořádku? Vypadáš fakt unaveně. I při těch pohybech.
-Musíš se tomu odevzdat. -Skoro jsem nespala.
No jasně. Asi by sis měla dát pauzu.
Dyanne. Dej si pauzu. Sleduj, jak to dělá Dyanne.
Odpočívej a sleduj.
-Vypadaj jak komparzisti v Bohémech. -Do toho.
Andy Finkelstein. Čemu vděčíme za tu čest?
Má patnáctiletá dcera mi dnes poslala fotku, kterou bych radši neviděl.
Tos jel tu dálku, abys to Jocelyn předhazoval?
Ne, být coura není ostuda. To víš sama.
Ale mohla by dostat další psychotickej záchvat.
Nikdy ho neměla. Ani jednou.
Jen byla vyčerpaná, unavená.
-Joss! -Je unavená.
-Podívej. Je v pohodě. -Ahoj, zlato.
-No ne? -Sleduj.
Vypadá jako někdo před psychotickým záchvatem?
-Přesně. -Joss. Pořád sleduj Dy.
Sleduj ji do posledního detailu, ano?
Běžte! Energie! Jo! Lízni, plácni, dolů.
Hip, hip, hip! Dokola! Bezva, Dy! Jo, přesně tohle chci.
Jo, partnera.
Je fakt dobrá. Připomíná mi mě v tomhle věku.
Představa tvého mladšího já mě fakt děsí.
Ne, užívala jsem si.
Nechala jsem se píchat do zadku na schodech Capitol Records
a pak rovnou na schůzi.
Vzpomínám si, to jsem tě píchal já. Uč se od nejlepších.
-Ježíši! -Omlouvám se.
Můžu všem připomenout, že tu dnes je Vanity Fair?
Takže si to necháme pro sebe...
Mít ji poblíž je jako žít v komunistický Číně.
-Jaký to je? -Je to dobrý.
-Děláš jí kreativní profil? -Jo.
-Super. -Jo.
-Jaký to je? -Dobrý.
Všichni z tý písničky máme radost.
Víš, ona se vyvíjí, jde tomu vstříc a je to inspirativní.
Jsme všichni moc hrdí.
A odstrč ho.
-No ne. -Páni, naše malá princezna.
Sednout. Neuvěřitelný. Krása. Sakra dobrý.
Díky. Díky. Joss, vidělas to?
Jdeš do toho?
Kéž bych tančila jako ty.
-Dej do toho všechno. Teď je čas. -Připravená?
To všichni koukaj na mě?
Joss, ty na to máš. Jsme tu kvůli tobě.
Tak jo, už je to tady. Na místa. Podsadit pravý bok.
Opřeme se do toho. Energii.
Máš na to, Joss.
Jdeme na to. Nino? Připravená?
Tanečníci na místa. Chci vidět ty postoje.
A hudba. Pět, šest, sedm, osm.
Žádný spěch, prožívejte to. Kamera! Hezký.
Nádhera. Ostře.
Ty oči! Krása!
Hop! Postrč ho. Strč. Strč ho dolů.
Oči nahoru. Nahoru.
A švih.
Oči nahoru.
Dopředu.
Jo. Skoro jako sex. Ať je v tom žár.
Ať ho cítím.
Jo, bohyně. Paráda, Joss. Hezký.
Pevně. Koncentrace. Hezký.
Jo, sakra! Dobře!
-Hezký. -Jo! A úchop!
To je ono!
Jo.
Paráda. Silné zakončení.
Celý obraz. Energie.
Pět, šest, sedm.
-Jo! Výborně! -Jo, sakra!
-Věděla jsem, že na to máš. -Dobrá práce, Joss!
Jo. Jedna z největších hvězd, co kdy žily.
Viděls zprávu od Holly?
-Porno pomsta? -Jo, přesně tu.
Dohlídni, ať to naservírujeme
každýmu za klávesnicí.
-A je to pravda? -No, když to řeknem...
-Připadám si jak ve Stmívání. -Tak jo.
-Zatím. -Přežili jsme další den.
-Ahoj. -Nedáme saunu?
-Jo, jasně. -Hele, Joss.
Nikki a Chaim chtějí rychle projít pár věcí.
Jsou v obýváku.
-Našlas můj mobil? -Je támhle.
-Sejdem se tam. -Čau.
Mohlo to být horší. Tomu se nedá zabránit.
-Už jde. Udělám to. -Panebože.
-Tak jo. -Udělám to. Klid.
Já to věděla. Celej den jsem věděla, že se něco děje.
O co jde?
Tohle dal někdo na internet.
-Tohle je všude? -Jo.
Už máme soudní příkaz.
Dohledává se IP adresa, odkud to vložili.
Děláme na tom. Nic hroznýho.
Určitě to mohlo být horší.
-Jo. -Stoprocentně.
-Jo, stoprocentně. -Jo. Řešíme to. Žádný strach.
Zítra chci mít po ránu 150 upozornění z Googlu,
že Jocelyn je největší hrdinka feministek.
Ano, já taky.
Ale začal bych slovem oběť a pak se posunul dál.
-To je skoro totéž. -Já to nechápu.
Jak by tohle mohlo být ještě horší?
Připomeňte mi nějaký děsivější skandál.
Vyjde z toho mnohem slavnější, než byla.
-Zkuste to brát takhle. -A to je výhra.
Myslíš, že na to zareagujou takhle? Jak se tomu říká?
Buguki? Banuki? Bonaki? Jak se tomu říká?
-Bukkake. -Bukkake.
Bude slavnější než předtím? Ne.
Kim Kardashian je miliardářka.
Já bych úplně neřekla, že je to bukkake, protože by...
Muselo by tam být víc lidí. A tady... byl asi jen jeden.
Jak se jmenoval ten klub?
Zpátky!
-Tady! -Jocelyn!
Nech toho!
Uhněte z cesty!
Přišli jsme se napít.
Přišli jsme tancovat.
Přišli jsme se zamilovat.
Přišli jsme šukat.
Problémy zůstaly venku. V týhle budově už žádný neexistujou.
Serte na všechno. Tohle je kostel pro vás, hříšníci.
Panáky pro všechny, co jsou tu.
Na mě! Jedem!
Můžu dostat vodu?
Bav se. Uvolni se.
Je tu hroznej hluk. Musím...
-Je to sakra klub. -Já vím. Jocelyn zas loví chlapy.
ŽIVOT JE VÁLKA
Ztište na chvilku tu hudbu. To je Jocelyn?
To je Jocelyn, na mým parketu?
V mým klubu?
Ne, ne, ne. Ty...
Ty jseš hvězda. Jseš legenda.
Panebože, jseš tak krásná. Musím...
Musím si s tebou zatancovat.
Můžu s tebou tancovat? Budu s tebou tancovat.
Nahoďte tu muziku. Chci hudbu. Už tam jdu.
Počkej, on sem vážně jde? Hezký.
-Kdo je to? -Tedros. Majitel klubu.
Jo, už tam jdu.
No jo.
Tak jo.
Ukaž, takhle.
Snad se nestydíš?
No páni.
Jedem.
Jseš nebezpečná.
Je možný, aby se do tebe někdo nezamiloval?
Vždyť tě ani neznám.
Můžu dostat sklenku vody?
-Už tu čekám sedm minut. -Ještě minutku.
Perfektně mi padneš do rukou.
Tohle je tvoje? Patří ti to tu?
Vítej v mojí noře.
Nešukala jsem s nikým, kdo má myší ocásek.
-Cože? -Máš myší ocásek.
Myší ocásek? Tak tomu říkáš?
Joss?
Joss? Mám tvou kabelku.
Kdo to sakra je?
Hej, Joss?
Kde je, zatraceně?
Neviděl někdo z vás Joss?
Kde je?
-Je pryč. -Ježíšikriste.
Bože.
To je teda kazišuk.
No jo, zabránila nám založit si rodinu.
Omlouvám se.
Joss?
Zatančíš si?
Pardon, já jen hledám...
Hledám tu...
Znamená to ano?
Jo.
Kdy uslyším to nový album?
-Nikdy. -Nikdy?
-Ne. -Proč sakra ne?
Protože je prostě blbý a nesnáším ho a taky bys ho nesnášel.
Nesnášíš? Proč vydáš něco, co nesnášíš?
Vidím, že nepracuješ v hudebním průmyslu.
Pop music je prostě povrchní.
Princ by asi nesouhlasil.
Miluju Prince.
Přijde ti "When Doves Cry" povrchní?
Ne. Miluju tu skladbu.
Kdyby ji vydali dneska, zítra je z ní hit.
Mám dělat hudbu jako Princ?
To jsem neřekl.
-Klidně. Můžu. -Ne.
-Proč mě to nenapadlo? -Kdepak.
Nemůžeš dělat hudbu jako Princ.
Pop music je jako Trojský kůň.
Roztancuješ lidi, budou zpívat s tebou.
Můžeš si říkat, co chceš.
Je v tom síla.
Líbíš se mi.
Taky se mi líbíš.
Máš tu nejlepší práci na světě.
Ale měla by ses víc bavit.
Snažím se.
Pojď sem.
Joss?
Musíš vstávat.
Jak dlouho tu žijete?
Tak dva roky?
Žila tu vaše máma?
Heleďte.
Tyhle věci bych neměla říkat, ale podle mě jste fakt skvělá.
Když se objevila ta fotka,
neumím si ani představit ten stud a ponížení, co jste cítila,
ale nerozhodilo vás to.
Soustředila jste se. Jako olympionička.
Tohle je výjimečné.
Pardon, jak zněla otázka?
Bolelo to?
Ta fotka? Ten pocit zrady?
Jistě. Ale co s tím mám udělat?
Já nevím. Zamíst s tím, kdo to provedl?
Jako ve vaší knize.
Vlastně jo.
Mohla by to být inspirace pro mladé ženy a dívky,
které se staly terčem ponížení jako vy.
Pomsta emancipací?
Jsme jen lidi.
Víte, když mi před lety lidi říkali,
že je důležitý něco veřejně komentovat,
skočila jsem na to. Dnes poznám, kdy mě do něčeho tlačí.
Jo, jasně, můj vydavatel mi dýchá na krk a chce,
abych vás ohledně té fotky rozpovídala.
-Nikdo nemluví o ničem jiném. -To chápu.
Každý se někomu zodpovídá.
Komu se zodpovídáte vy?
Bohu.
Můžeme to udělat u nás na stanici.
Přečtěte mi má práva a zatkněte mě.
Nebo krucinál vypadněte.
Líbí se ti ten singl?
Jo.
-Vážně? -Joss, je úžasnej.
-Proč? -Prosím.
No, mám pocit...
Vím, že komerčně zabírá,
ale pokaždý když ho poslouchám, mám pocit trapnosti.
Protože je to jiný než všechno, cos dělala doteď.
Je to ostřejší, ale takovým cool způsobem.
Je to fakt dobrý.
"Musíš mít účet v bance, ať vím, jaký máš šance."
"Jsem hodná i zkažená, šlápni na plyn, co to dá."
Dobře, hele...
Každá skladba zní divně, když jen odříkáváš text.
Ale taky...
každá skladba nemusí být... Je to zábava, chápeš?
-Chceš tancovat, má atmosféru. -Jo, ale já...
Jenom mám prostě pocit, že...
Já nevím. Už rok jsem nic neudělala.
A lidi čekaj, až padnu na hubu.
A tuhle radost jim udělat nechci.
Ale Joss, tohle děláš pořád.
Vždycky máš pochybnosti, než to vyjde.
Jenom se dostáváš do schízy.
Jen ze sebe nechci dělat blázna.
Nechci být lidem pro smích.
Nejsi. Věř mi.
Je to dobrý. Je to vážně dobrý.
-Asi sem pozvu Tedrose. -Toho s myším ocáskem z klubu?
Jo.
-Joss... -Co je?
Mám z něj blbej pocit.
-Vážně? -Jo!
Co je s ním špatně?
Působí násilnicky.
-Jo, to se mi na něm vlastně líbí. -Joss.
Ne.
Fuj.
To není hezký.
Musí to být fajn. Pořád něco vymýšlet.
Jo, naučí tě to lhát.
Jak to?
To, co vymyslíš, musí být uvěřitelné.
Takzvané překonání nedůvěry.
-Zní to hezky. Překonání nedůvěry. -Bude to dobrý. Jasný?
-Věř mi. -O čem bude tvá nová kniha?
Detektivka. Zamiluje se do špatné ženy.
Co se stane?
Ona ho zabije.
Hele, Joss.
Tedros už je na bráně.
Tak mu řekni, že se připravuju a brzy budu dole.
To chceš jít v tomhle?
Jo.
-Podpatky? -Chci být vyšší než on.
Jasně.
-Hezký. -Koukej, jak...
... si hezky hovím.
Užívám si to.
Běž mu říct, ať počká.
Jo. Mluv záhadně.
-Tak jo. Budu velmi záhadná. -Prima.
Ahoj.
Leia.
Ano.
Děkuju.
Jo, Jocelyn se ještě připravuje.
Takže můžeš počkat v obýváku, něco si nalej, jak chceš.
Chovej se jako doma.
Vážně?
Ahoj, andílku.
-Ahoj. -Ahoj, andílku.
Říkáš "andílku" každý?
Jen tobě.
Jo, jasně.
Dáme si panáka.
Bod dvě: koukej mi do očí.
Na zdraví. Na zdraví!
Na zdraví.
Poslyš, Joss, zítra ráno musíš vstávat v sedm.
Jasně.
Co s ní sakra je?
-Ona nechce být s náma? -Je to má asistentka.
A nejlepší kámoška.
Nejlepší kámoška a asistentka?
-Jo. -Kámoška dělá pro tebe?
Není to hezký?
Není to dost dobrý uspořádání?
Jo, pro ni je to úžasný.
Za ty prachy chci být tvůj nejlepší kámoš.
Chceš pustit novej song?
Nemůžeš se dočkat, až půjde ven?
Netlačím, aby šel ven, to můj tým.
Všichni mi vykládají, že je skvělej,
ale já jim nevěřím.
-Proč? -Když jsi slavnej, všichni ti lžou.
A mně věříš?
Podle mě jsi dost velkej mizera, abys mi řekl pravdu.
Na to se napijem.
-Pomůžeš mi? -Pomůžu.
Je to až dolů? Tak jo. Jdeme na to.
-Tady mám studio. -Propána.
To je ta skladba.
Pořád je to polotovar. Není to ještě smixovaný.
Lásko, je těžký to vidět, když se na mě podíváš
Ale dělám si, co chci
A všechno je mi ukradený
Hledám něco sladkýho
Když je čas na jídlo
A když volám, tak radši prchej
Protože vím, že netušíš, jak si s tím poradit
A tak padni na kolena
A připrav se být mojí děvkou
Jsem prostě poděs, jo
Víš, že to moc chci
Můžem k sobě najít cestu
Ale nepotřebuju znát tvý jméno
Můžeš mě tahat za vlasy
Sahat mi, kam chceš, dát mi kouli s řetězem
Jsem prostě poděs, jo
Ukaž mi, proč jsi tady
Lásko, nic není zadarmo
Zejména se mnou ne
Musíš mít účet v bance, ať vím, jaký máš šance
Jsem hodná i zkažená...
-Proč jsi to stopla? -Stačilo.
Tobě se to nelíbí.
Líbí se mi to.
-Je to hit. -Vážně?
Chápu, proč na to vydání tlačí.
Já nevím, mám pocit, že je to povrchní.
Proč?
Nejsem si jistá...
Nevím, jestli je to upřímný.
Takže nejseš poděs.
Můžeš vydat "Jsem jeptiška".
Nejsem jeptiška.
Určitě ne?
Na sto procent.
První skladba, cos nahrála po matčině smrti?
Jo.
Líbí se mi.
Dobrej song.
Jen drobná poznámka.
-Jaká? -Nevěřím ti.
Když chceš zpívat skladbu "Jsem poděs",
měla bys aspoň předstírat, že víš, jak šukat.
Proč myslíš, že nevím, jak šukat?
Podle hlasovýho projevu.
Blbče.
Běž někam.
Znáš Donnu Summer? "Love to Love You, Baby"?
Když zpívá,
nepochybuješ o tom, jestli umí šukat.
Jo.
Slyšíš to v jejím hlase...
Cítíš to.
U mě ne?
Ještě ne.
Zpíváš v sedě?
Ano.
Vstávej.
Neřeš, co si lidi myslí.
Máš tak...
jenom...
blok v hlavě.
-Jo. -Jo, moc přemejšlíš.
Musíš se vykašlat na svět.
Cítit to.
Věříš mi?
Ne.
Neboj se.
Otevři pusu.
Teď můžeš zpívat.
Překlad: Petr Miklica