JOŠ SAM TU
RIO DE ŽANEIRO, 1970 ZA VREME VOJNE DIKTATURE
Prevod: Admir Destani (Dartanjan)
Opali, Marselo.
Glavom, to!
Bravo, Elijana!
Diži!
Moja lopta!
Tako je, bre!
Čiji je ovo pas? -Mičite ga sa terena.
Mota se ovde nedelju dana.
Tvoj je? -Ne.
Marselo!
Pričuvaj ga. Kvari nam igru.
Kako je sladak! -Dušica.
Mogli bismo da ga zadržimo. -Kako da ne.
Kako se zove onaj sladak lik...
Vidi naše novo štene.
Mama ti neće dati da zadržiš tu buvaru.
Gde je ona? -Pojma nemam. -Daj još.
Dalal će nas ubiti ako se pojavimo isunčane na baletu.
Tome služi puder za lice.
Hajde, idemo!
Pažljivo na ulici, Marselo!
Pičimo, pičimo!
Izvinite.
Obrišite prvo noge. Samo što sam počistila.
Mogu da ga pridržim?
Šta je sad pa to? -Naše novo kuče.
Štrokavo je. Zna li vaša mama za ovo?
Je li tata tu?
U kancelariji je sa g. Bokom. Ne prekidajte ga.
Hitno je. -Ček! Okriviće mene!
Suludo je uzeti ovako veliki projekat.
Da je lako, ne bismo ga uzeli.
Bih, svakako. -Znam da bi.
Napred.
A, ne. Bez psa u kući.
Nema šanse. -Možemo da ga zadržimo?
Šta mama kaže? -Da pitamo tebe.
Kakve ja veze imam s tim?
Ti ga uzmi. -Ja? Ni u ludilu.
Moram da gradim tunel. Izbaciće me Dalal iz kuće!
Mislim da će se ova mala baraba...
zvati...
Pimpao! -Da vidim. -Mogu sama.
Sačekajte, ljudi. -Šta je ovo?
Baci buksnu, Rejna.
Stani uza zid. -Dao sam vam ličnu kartu.
Šta još hoćete? -Umukni!
Vi u žutim kolima!
Parkirajte ovde! Tačno tu.
Uza zid! Ruke na zid!
Ugasi motor.
Spusti tu kameru.
Hajde, izlazite.
Uza zid. -Ruke na haubu.
Uza zid, čupavi. -Okreni se ka zidu.
Nema potrebe za tim. -Umukni, bre!
Okrenite se.
Gde su vam lične?
Ne gurajte ga! -Lične karte!
U kolima su. Mogu da ih uzmem? -Brže!
Skloni kosu sa lica.
TRAŽE SE TERORISTI I UBICE
Babiu, crveno ili srebrno? -Crveno bolje izgleda.
Kada se Veroka vraća iz bioskopa?
Smiri se, doći će. Pimpao je sigurno prvo ostale odbacio.
Elijana, pojačaj.
Kola Đovanija Buhera su presretnuta na putu za ambasadu
malo pre devet ujutru.
Kidnaperi su oteli švajcarskog ambasadora nakon što su ranili telohranitelja
koji je pogođen u potiljak i u kritičnom je stanju.
U munjevitoj i nasilnoj operaciji,
osmorica muškaraca i jedna žena u automobilu marke Willys Aero
blokirali su ambasadorova kola u Laranžeirasu...
Zar ga nisu bili pustili? -Ne, zlato. Taj je bio Nemac.
Ovaj je Švajcarac.
Nakon pucnjave su se dva folksvagena velikom brzinom
zaputila prema Flamengu.
Ostavljeni su pamfleti na mestu događaja
potpisani od strane kidnapera,
koji sebe nazivaju „Narodnooslobodilačkim savezom".
Tako je sladak. -Ko li će da brine o njemu?
Šta je bilo? -Sva se tresem. Bilo je skroz zajebano.
Šta se desilo? -Pazi na rečnik. Gde si bila?
Vozila sam Helenu kući, i zaustavila nas je policija.
Bili su veoma agresivni, sve su nas pretresli.
Užas. -Kidnapovali su ambasadora.
Još jednog? -Da, bilo je maločas na TV-u.
Srećom, Pimpao je imao tatinu BAK karticu. -Šta je BAK?
Zato treba imati advokata u porodici.
Brazilska advokatska komora.
Hoćeš da jedeš? -Nisam gladna, Zeze. Hvala.
Ništa ne jede. -Nadrljala si.
Pričaj sa tatom. Zabrinuo se.
Daj. -Ovo sa ambasadorom je sumanuto.
Veroka!
Tata ga je nazvao Pimpao. -Nemoj mu reći. -Je l' otišao?
Obećao je da će me provozati. -Drugi put. -Slušaj, mali.
Nećeš se voziti u kolima tog plejboja.
Čudno. Mislila sam da plejboji piju viski i puše cigarete čitav dan.
Ne, mila. Ja sam onaj koji plaća tvoje odlaske u bioskop.
Šta ste gledali? -Blow-Up. Zvuk je bio grozan.
Tvoja mama se unervozi kad tako nestaneš.
Šta, zatvorićete me u kuću? -Samo nas obavesti.
Nisam ja kriva što vojska maltretira ljude.
Ko je za kafu?
Koliko zatvorenika su tražili ovaj put?
Ne znam. -Svi u krevet. Odmah.
Završiću prvo vesti. -Ne. Na spavanje.
Marselo, pas ide u garažu.
Zvaću Delvu da vidim kako je Helena. Nije zvučalo prijatno.
Dalva ne odustaje od ideje da odemo u London sa njima.
Ali, zatim je ponudila da povede Veroku.
Dobra ideja. -Misliš? -Da.
Sledeće godine kreće na fakultet. Znaš kako to ide.
S obzirom kakva je, uplešće se u studentski pokret.
Sačekajmo malo. Neka se prvo skuće.
Posle ćemo videti. Bez žurbe.
Zašto Gaspa i Dalva odlaze naprečac onda?
Gaspa je paranoičan. Misli da ga nadziru.
Pošaljimo je sa njima. Bar dok ovo ne prođe.
Proći će uskoro.
Sećaš li se makrobiotičke faze?
Trajala je dve nedelje.
Da, ali nikog ne hapse zato što je makrobiotičan.
Tu si u pravu.
Pričaću sa Gaspom.
Hoćeš? -Biće sve u redu.
Halo? -Rubens Paiva?
Da. -Možete da pričate o isporuci?
Posao, preuzeću dole. Spusti umesto mene.
Delfima Moreire, 80.
Kuća na ćošku? -Ta.
Tamo ste ceo dan? -Ne, ostavite u kancelariji.
U centru. Znate adresu?
Znam. Dosta koverti ovog puta.
Pričaćemo sutra. U redu.
Zašto je mala veverica budna?
Namirisao sam cigaretu. -Imaš bolji njuh od kučeta.
Čemu služi ovo?
Ovo služi za matematiku, ili merenje nosa lažova.
Sa kim si pričao?
Tata je na tajnom zadatku. Znaš li kakvom?
Zaključili smo da ne možeš da me dobiješ u stonom fudbalu.
Šanse su ti nula. -Dokazaću da grešiš.
Sada bi da dokažeš? -Hajde.
Nećeš plakati i probuditi celu kuću? -Molim te.
Posle tebe, hvalisavče. Tiho plači. -Prvo cmizdravci.
Nemoj da probudiš sestru.
1:1. -Nema šanse!
Ma da, Brazil zna kako! -Koji vam je? Pokušavam da spavam!
Kakav povratak! -Branim to.
Dobro ga istrljaj, Marselo. Potrudite se oboje.
Sada će lepo da miriše.
Mogu da zamislim na šta ti krevet smrdi
nakon što pas spava u njemu.
Tako, a? Spavaš sa...
Upoznaćeš nekog Engleza, sledećeg Džona Lenona.
Nećeš se nikad vratiti.
Vratiću se, ljudi. Želim da studiram sociologiju.
Ne moraš sada da odlučiš. Odluči kada se vratiš.
Već sam odlučila, mama.
Sladoled za moju Mediteranku.
Kako si nazvao mamu?
Mediteranka, sine. Mešavina Italijana, Španaca, Grka i Turaka.
Najlepša žena koja postoji. -Ta sam.
Veroka, nađi mi dečka Engleza.
Ne smeš još da izlaziš. -Naravno da smem.
Hoću li ti nedostajati?
Naravno da hoćeš, ljubavi.
A ja? -Jok.
Jadničak. Veroka.
Hoću, hoću.
Ovo je za tebe. -Hvala, Dalva.
Veroka je obećala da ti neće stvarati nevolje.
Nije ona nikakva nevolja.
Mogu uvek da odem kod nje.
Volela bih da svi dolazite.
Kada dignemo kuću, doći ćemo.
Daj, Junis. Kada se uselite u tu kuću, nema vam mrdanja iz Ria.
Je li ovo za Babiu? -Jeste.
A ovo sam odabrala za tebe.
Ovde postaje previše opasno, Rubense.
Lake smo mete. Treba da dođete s nama.
Prvo šaljem Veroku da se uverim da nije obmana.
Nudiš sklonište čitavoj porodici u Londonu?
Kupio si Bakingemsku palatu? -I vi ste mi porodica.
Vratićeš se ubrzo. Da ponovo otvoriš knjižaru, izdavačku kuću...
Nećeš dugo. Videćeš.
Magarče.
Volim te. -I ja tebe.
Sve ćeš ih poneti? -Samo ovu.
Uzmi. -Ozbiljno?
Ne daj Elijani da ih dira.
Vera?
Opa.
Ne troši ih na ploče.
Kupi dobre čizme. Trebaće ti po zimi.
Hvala.
Imaš li i dalje onu braon jaknu?
Koju? -Onu sa krznom.
Ovu.
Stara je. -Izgleda kao nova.
Poklon od tvog tate. Medeni mesec u Bariločeu.
Mogu li da je pozajmim?
Ponašaj se tamo. Dalva već ima dosta toga na pameti.
Umem da se brinem o sebi.
Uzmi onda moj kaput. Da si ga vratila. -Obećavam.
Nemoj da odeš. Pravim sufle za tebe.
Nalu!
Gol!
Jedan-nula!
Jesi li ga videla?
Bolji je od oca. Što i nije tako teško.
Raspituje li se neko za ovu kuću? -Ti, je li?
Tražim ovakvu kuću, u okolini.
Rubens nije ni počeo sa novom kućom. Ali mogu da te spojim sa odličnim agentom.
Može. Naša kuća ne može da iznese nove đake.
Ne znam kako Dalal uspeva da sama vodi školu.
Nemam petoro dece.
Šestoro, ako računaš... -Rubensa.
Ala ukusno miriše. Kako postižeš da ti se ne ulepi za tiganj?
Rekla sam ti. Sečeš nožem oko ivice, staviš u užarenu rernu,
i ne otvaraš. -Ma, nema šanse. -Ozbiljno.
Kako lepo devojke plešu. Dobro što ne znaju francuski.
Pokazivala sam Kris.
Gde ti je sestra? -Nije u sobi? -Ne.
Ne diraj usta. -Počeo je da se klati.
Neka sam otpadne. Ima li koga gore? -Ne.
Brazilija je tempirana bomba.
Vojska će žestoko udariti.
Sedamdeset zatvorenika za jednog ambasadora. Igraju se sa vatrom.
Kako stoje stvari u novinama? -Jako loše.
Nikada nisu tražili oslobađanje toliko ljudi.
Ako vojska odbije, hoće li ga ubiti?
Ne, dušo.
Verujem da je ambasadoru...
Kako mu je, Babi?
Feliks, pokaži joj. -Sa cigaretom u ustima.
Praktično je u Ženevi.
Sufle je u rerni. Ko je gladan?
Švajcarski sufle sa sirom.
Elijana, zar sa mokrim bikinijem na sofi? Presvuci se.
Vruće je. -Rekao sam joj. -Veroka je nestala.
Zamalo da slomim ruku. -Kako? -Pao sam na ruku...
Sine, priče su ti dugačke i konfuzne.
Počasti nas sa tom novom, dugačkom i konfuznom pričom.
Trebaju mi molitve.
Babiu je mirnija, ali ovaj ovde...
Ovo ti je prvi? -Drugi.
Svaki put moram da se pretvaram da volim sufle.
Tata, zar nije ovo moja zabava? Ja biram muziku.
Zašto se gđica Mir i Ljubav žali?
Dojadiće ti strana muzika. Mogu li da plešem sa damom?
Zašto njega pitaš?
Sada pitam damu. -Ni slučajno.
Možeš li da poveruješ da odlazi?
Uskoro ćemo biti samo nas dvoje.
Ispao mi je zub!
Pokaži mu.
Babiu! Babiu!
Šta ako ga neko nađe?
Nema šanse, zlato. Gle kolika je plaža.
Šta ako ga mi ne nađemo? -'Oćemo.
Brojao sam korake od kuće dovde.
Hajde da se slikamo! Babiu!
Dođi da se slikamo. Hajde, Rubense.
Skupite se. Hajde.
Hajde. Hajde.
Junis, ne. Pusti mene. Moraš da budeš na slici.
Pažnja.
Spremni, svi?
Ne budite ozbiljni.
Pažnja. Dole diktatori!
Jedan, dva, tri, i...
Švajcarski ambasador, Đovani Buher,
oslobođen je danas u zamenu za 70 političkih zatvorenika
koji su odleteli u Čile.
Ja ću, Zeze.
Nije kod kuće.
Ko ga traži?
Rubense, ovo je pristiglo za tebe.
Hvala, Geraldo.
ZA RUBENSA PAIVU OD VERE LENON
„Narode, ovo nije obično pismo,
već čulno iskustvo, kao koncert Mutanta."
Ovo je naša ulica. Baš smešno, isto je kao u filmu Blow-Up.
Sve kuće su iste."
Ja bih se izgubila tamo. Deluje mi dosadno.
„Samo se vrata razlikuju. Božić bez plaža je čudan.
Ali naučili smo da se zabavljamo zimi.
Čak smo i sneška napravili."
Gle, eno Dalve! -„Liči vam na nekog?"
Novi i poboljšani tata.
„Šta kažete na ovu ulicu? Kako uzbudljivo!
Nalu, veruješ li da sam koračala istim tlom kao Džon Lenon?
Bitlsi su ovde snimali." -Pazite na autobus!
Moj dečko Englez! -Ni ne govoriš engleski.
„Pogledajte ovu prodavnicu ploča. Mogla bih ovde da živim.
Ostali smo sve do zatvaranja. Kupila sam samo jednu. Čuješ, mama?
Nije za mene. Za Pimpaa je."
Za utehu. -„Oduševiće se.
Ovim završavam svoje prvo pismo.
Nadam se da ste svi dobro. Falite mi. Voli vas vaša Vera Lenon."
Pusti ponovo. -Ponovo?
Sačekajte, moram da je premotam.
Sačekajte... gotovo.
Mogu ja sad da čitam? -Naravno, mila. -Može?
Samo da ugasim svetlo. -Da počnem?
„Ovo je naša kuća. Smešno je, jer su sve kuće iste.
Baš kao u filmu Blow-Up."
Očekuješ nekog? -Trenutak.
Sklanjaj se!
„Božić bez plaža je čudan..."
Moram da organizujem slike, ili će se sve izmešati.
Ljubavi, da postavimo klimu u dečju sobu?
Nema potrebe. Kuća će biti sveža.
Imaće kobogo zid, prostranu verandu...
Hoćeš da se javiš? -Ja igram.
G. Paiva, imam isporuku za vas.
Tako je, ugao Almirante Gimarais.
Bićemo ovde čitavo podne. Hvala.
Da li se daje dobar film u Paksu?
Imamo večeru kod Dalal. Babi ti nije rekao?
Možemo posle u bioskop.
Spreman za moj potez? -Rođen spreman.
Gde ćeš? -Da proverim ručak.
G. Rubens? Traže vas neki ljudi...
Šta se događa? -Kongresmen Rubens Paiva?
Sigurno je neka greška. Godinama nisam u kongresu.
Nije greška. Idete sa nama.
Kuda? -Davanja izjave. Rutinska stvar.
Izjava o čemu, Rubense? -U redu je.
Samo da se presvučem. -Pođi sa g. Paivom.
Ima li još koga kod kuće?
Samo deca. Gore su. Nema potrebe za oružjem.
Ćao, mama. -Ćao, dušo. -Gde je tata?
Gore. -Uzeću čašu vode.
Doneću ti ja. -Dobro jutro.
Tata?
Tata? -Ovde.
Mogu da pozajmim ovo?
Još pitaš, Nalu. Uzmi.
Poljubi me.
Gde ideš tako skockan?
U kancelariju. -Ali, praznik je.
Pomažem ovoj gospodi. Brzo se vraćam, zlato.
Dobro.
Predomislila sam se. Spavaj kod Kris,
sutra možete na balet. -Hvala.
Kristina, reci Sebastiau da svrati. -Hoću.
Mogu li ja s njim? -Vaš suprug se brzo vraća.
Vraćam se za sufle.
Gde se daje izjava?
Nemam tu informaciju.
A vi?
Pravićemo vam društvo, gđo.
Mama? -Jesi li se naspavao, sine?
Ko su ovi ljudi?
Oni su iz kontrole štetočina. Jesi li gladan?
Sedi. Spremiću ti nešto.
Čokoladno mleko? -Je l' tata na plaži?
Izašao je na kratko. Brzo se vraća.
Mili Bože. Šta se događa?
Gde je lokal?
Jedan je u kancelariji, a drugi gore.
Ako je za vašeg muža, recite da je na putu.
Zdravo, Dalal.
Da, ali ne danas. Rubens je otputovao u poslednjem trenu.
Ništa ozbiljno. Porodična stvar, vratiće se sutra.
Hoću. Pozdravi Babija.
Nismo se još upoznali.
Ja sam Junis.
Snajder.
Ostajete na ručku? -Ne bih da smetamo.
Insistiram.
Talas krađi automobila zahvatio je grad.
Automobil otvorenih vrata je pozivnica za zločin.
Babiu, jedi.
Čime se tačno bavite, g. Šnajder?
Ja sam parapsiholog.
Parapsiholog?
Mama, zašto je kuća cela zatvorena?
Elijana, istuširaj se.
Posle utakmice, došla sam po loptu.
Ne sada, zlato.
Šta je ovo? -Niko ne ide dok vam se tata ne vrati.
Gde je tata? -Idemo u tvoju sobu.
Ali čekaju me.
Možeš kasnije da igraš. -Kod mene je lopta!
Ne!
Ko su ovi? Zašto ne smem da izađem?
Odveli su tvog oca.
Gde? -Ne znam, zlato.
Rekli su da mora da odgovori na neka pitanja.
Jesu li policajci? -Mislim da su iz vojske.
Smiri se, zlato.
Da li znaš kako je?
Biće u redu. Samo ne govori mališanima.
Babiu, možeš da mi pomogneš u kuhinji?
Dosta, Marselo. -Samo malo.
Ne, sestra ti je legla. Odmah.
Završićemo sutra. -Oni neće biti tu sutra.
Pobedio si.
Mogu li još nešto da uradim za vas?
Ima hrane u frižideru ako ogladnite.
Izguraćemo. Hvala vam.
Možete li da proverite kada se Rubens vraća?
Kasno je. Brinem.
Ne mogu to da uradim. Nažalost.
Idemo da spavamo.
Naoružani su. -Znam, dušo.
Mogu da spavam sa tobom? -Ostani sa mališanima, molim te.
Promena smene. Možete da se vratite u krevet.
Nisam umorna.
Elijana. Dušo.
Da li se tata vratio?
Ne, dušo. Žele i nas da ispitaju.
I mene?
Da. Obuci ovo. Bez brige, brzo se vraćamo.
Pričuvaj decu, molim te.
Navucite ovo, molim vas.
Gde mi je kći?
Elijana je ispred. Izvinite zbog kapuljače.
Cigareta?
Gde mi je muž?
POVERLJIV PREDMET MARIJA L. JUNIS FAČIOLA PAIVA
Koliko dugo ste u braku? -Želim da ga vidim.
Ovde piše osamnaest godina.
Da li je već šurovao sa komunistima?
Moj muž je bio član Laborističke stranke.
Pozvala bih advokata.
Nema potrebe. Ovo su rutinska pitanja.
Odgovoriću na njih nakon što vidim ćerku i muža.
Gore je. Sve nam je rekao.
Na vama je da potvrdite. -Šta da potvrdim?
Da je '64 pobegao iz zemlje da bi kovao zaveru protiv revolucije.
Rubens je bio kongresmen. Bio je proteran, morao je u egzil.
Otkako se vratio, nije se mešao u politiku.
Zašto onda još uvek sarađuje sa teroristima?
Ne sarađuje...
Ubićete me, skotovi!
Posmatrali smo dolaske i odlaske iz vaše kuće.
Volimo da zovemo prijatelje.
Da li je neko od tih prijatelja ovde?
Ne.
Gđo Junis, nastojim da nastavite da vodite računa o svom domu.
Vodite decu u školu i igrate bekgemon.
To mi je posao.
Kako je Veri u Londonu?
Da li ste joj učinili nešto? -Je li nešto skrivila? -Ne.
Onda nema razloga za brigu.
Da probamo ponovo?
Ko je ovo ovde?
Rubens.
Vidite? Nije teško.
Koga još poznajete?
Dobro pogledajte.
Ovo je Marta, učiteljica moje ćerke.
Ne znam šta ona radi ovde.
Martu su juče presreli na aerodromu.
Njen sin snabdeva logistikom prevratnike u Čileu.
To ne može biti ista osoba.
Donosila je pisma Rubensu.
Želim da znam kako je ta pisma prosleđivao teroristima.
Rekla sam vam da Rubens nema veze sa teroristima.
Morate da preispitate svoj stav.
Hoću li sada videti svoju ćerku?
Šta je ovo? -Takav je protokol.
Rekli ste da ću videti svoju porodicu ako odgovorim.
Nismo još završili.
Je li moja ćerka ovde?
Je li moja ćerka ovde? -Mama? -Elijana! -Šta se dešava?
Sedite i ćutite. -Odgovori na nekoliko pitanja.
Posle idemo kući. -Polazite.
Moja ćerka!
Ona je dete.
Samo dete.
Ne dajte im da joj naude.
Ućutite. Samo ćete ih razbesneti.
Elijana. Tvoj red.
Ime?
Koliko dugo sam ovde? -Recite vaše ime.
Junis Paiva. -Puno ime.
Marija Lukresija Fačiola Paiva.
Hoću da pričam sa mužem.
Pogledajte još jednom.
Rekla sam vam sve što znam.
Želim da se presvučem... -Još jednom.
Moja ćerka.
Gde je ona?
Nemam tu informaciju.
Poznajete li još nekog?
Elijana? -Začepi! -Elijana!
Vaša ćerka nije ovde.
Ostala je samo jednu noć. -Koliko sam ja ovde?
Pet dana. -Moj muž...
Zove se Rubens. Da li ste ga videli?
Umukni, pička ti materina!
Doktor. Treba im doktor.
Prekinite, pobogu! Ništa ne znam!
Ubice!
Puno ime. -Marija Lukresija Junis Fačiola Paiva.
Gde me vode?
Želim da znate da je to ne podržavam.
Dušo.
Dođi.
Gde si bila?
Smiri se.
Hoćeš da jedeš?
Mami treba malo sna.
Važi? Ujutru ćemo jesti.
Šta se dešava?
Elijana?
Šta je? -Mama se vratila.
A tata? -Ne.
Je li u njihovoj sobi?
Zamolila je da niko ne ulazi.
Mogu da spavam sa tobom?
Važi.
Htela sam da te čekam, ali mi nisu dali.
Izvini.
Jesi li ti nešto učinili?
Postavili su dosta pitanja, ali rekla sam da ništa ne znam.
Jesi li videla tatu?
U novinama piše da je pobegao. -Pobegao?
Ali Lino kaže da lažu.
Lino je bio ovde? -Ne, čula sam u Babinoj kući.
Išla sam tamo svaki dan posle škole, pokušavali smo da te nađemo.
Nemoj, mama.
Ne koristimo telefone. Idemo. Doći ću sa tobom.
Ne. Ideš u školu.
Ali, hoću da znam... -Elijana, otići ćeš u školu.
Pomažem im. -Tvoja mama će se sada pobrinuti za sve.
Mama! -Mamice! -Dečice moja!
Gde je tata?
TERORISTI SPASILI ZATVORENIKA
Ova priča je fabrikovana. Bar ne mogu da poriču da je uhapšen.
Poricali su Rubensovo hapšenje?
Rekli su da nema nikakve veze sa vojskom.
Isto se desilo sa ljudima iz Paskvima. Dobro su.
Baš tako. Nestali dva meseca, zatim pušteni.
Međunarodna zajednica pomno prati.
Šta je sa slikom porodice bez oca?
Dobra ideja. -Stavi je na naslovnicu.
Ne mogu to da uradim. -Zašto?
Novine objavljuju samo ono što vojska aminuje.
Mislim Njujork Tajms, Le Mond. Kakav ti je francuski?
Ne znam šta da kažem. -Pričaj o hapšenju.
Elijana isto. -Nije želela da dođe?
Poslala sam je u školu. Je li dobro? -Jeste, malo uplašeno. To je normalno.
Smiri se. On je bivši kongresmen. Ništa mu se neće desiti.
Moramo da vršimo pritisak na njih.
Moramo i više od toga.
Treba nam konkretan dokaz hapšenja.
Bez toga ne možemo mnogo.
A njegova kola? -Šta s njima?
Stoje na parkingu vojske. Videla sam ih juče.
Junis, g. Lino je došao. Da pristavim kafu?
Ne, pošla sam napolju.
Pokupiću decu iz škole. Spremi ručak, molim te.
Šta želite? -Šta god ima.
Baci suzavac usred rulje
Da od krda napravi ljude
Palicom ih udri po glavi, gasom im kosti spali
Ovo su rezervna odeća i lekovi. Trebaće mu, dijabetičar je.
Ponavljam, ovde nemamo Rubensa.
Možete li nam reći gde je prebačen?
Moraćete da podnesete zahtev federalnoj policiji.
Dobro, hvala. Možemo li dobiti potvrdu?
Gde se podnosi zahtev?
Uzalud, odbiće nas. Ići ćemo preko sudova.
Bar sada, sa ovim. Igraćemo na habeas corpus.
Volela bih da ga pročitam. Mogu da ga zadržim?
Gore je od grčkog. Jesi li sigurna?
Da.
Pokupiću decu iz škole, i svratiću do kancelarije da ga vratim.
Neka, zadrži primerak.
Bude li novosti, obavestiću te. U redu?
Nisam znao da je Rubens dijabetičar. -Nije.
Saznala sam za koga su pisma kada sam videla vašeg muža.
Znači, videli ste Rubensa tamo?
Bili smo u istim kolima.
Gde su vas odveli? -Ne znam.
Prekrili su nam glave... -Kapuljačama. I meni su isto.
Zašto je tako teško vratiti ih na svoje mesto?
Marta, morate da date izjavu u policiji.
Policija nas je uhapsila.
Znam, ali oni tvrde da nisu.
Oprostite, ali neću da se uplićem.
Vi ste jedini koji ste ga videli tamo.
Morate da mi pomognete.
Ako ne mogu da dokažem da je uhapšen...
Morate da idete, molim vas.
Moj suprug je u opasnosti.
Svi su u opasnosti.
Mogu peške. -Dosta, Nalu.
Zašto su tatina kola vraćena, ali ne i on?
Još je na putu. -Ali, evo mu torbe.
Ne diraj je. -Propustila sam probe.
Kris kaže da mogu s njom. -Ne.
Od sada, iz škole idete pravo kući.
I niko više ne izlazi sam.
A Elijanina odbojka? -Napustila sam. -Što?
Nije mi do treninga.
...potraga za otmičarima švajcarskog ambasadora...
Pričaju o ambasadoru.
Nije to za dečije uši, dušo.
Zeze, uđi.
Znaš li gde je ključ od ove kapije?
Da li uopšte ima ključ? Pogledaću da nije ovde.
Pimpao, dođi. Dođi, mangupe!
Mangupe mali.
Ne! Loš dečko!
Šta je sa onim kolima sa ljudima unutra?
Danima su tu.
Da li nešto rade?
Samo sede. Pilje ovamo čitav dan.
Kecelja ti je iskrzana. Rekla sam ti da kupiš novu.
Potrošila sam novac na namirnice.
Nije ostalo dovoljno za kecelju.
Naravno. Svratiću do banke da podignem novac i zameniću je.
Gđo Junis? Možete li da vidite i za moju platu?
Znam da ste na tri ćoška,
ali g. Paiva me je platio samo do decembra.
Oprosti, Zeze. Rešiću to. -Hvala.
Sedi.
Rubens može da pozove da ovlasti povlačenje.
Nema telefona tamo gde je on.
Ostao je malo duže da nadgleda izgradnju.
Stvarno nema načina da mi pomogneš, Ritore?
Bez potpisa su mi ruke vezane.
Kako je Mirijam?
Dobro je.
Trebalo bi da se vidimo nekada.
Dogovorićemo se.
Donela sam neke dolare i funte od kuće.
Možeš li da ih razmeniš?
Naravno. Pozvaću nekog da ti pomogne.
Izvini me. -Hvala.
Mama?
Ćao.
Znaš li gde je mama? -Ne.
Mogu da povučem dim?
Ne. -Molim te. -Ne.
Hvališo.
Žilda je opet zvala Variga.
Ubaciće Veru na listu za čekanje za sledeću nedelju.
Uzgred, evo Verokinog pisma.
Pročitaću ga kasnije.
Bilo bi bolje da je još malo ostala.
Znaš li pošto je karta?
Regulisaću to sa Rubensom.
Nadam se da se uskoro vraća da sredi ovaj džumbus.
Sunce mu kalajisano.
Hoćeš da dođeš? Svi su tamo. Vidi opet prijatelje.
Zašto je Rubens uhapšen? -Nemam predstavu.
Vojska lovi u mutnom, svima su za petama.
Nemoj to da radiš.
Bila sam tamo, na tom mestu.
Videla sam.
Zaslužujem da znam šta je Rubens radio.
Zar se ne slažeš?
Slažem se.
Junis, ne možemo samo da stojimo po strani.
Pogotovo mi koji znamo gomilu ljudi.
I u mogućnosti smo da pomognemo.
Stoga smo ja, Rubens, Gaspa, Raul...
Jedan komunicira sa stranim medijima,
drugi obezbeđuje sklonište za izgnanike,
treći isporučuje pisma porodicama bez vesti.
Pomažemo koliko možemo.
Ali nismo umešani u oružanu borbu. Rubens ponajmanje.
Odlučili ste da ne kažete ništa meni, Dalal, Dalvi...
Da nas zaštitite. -Jasno.
I misliš da će osloboditi Rubensa?
Naravno. Vratiće se uskoro.
Dođi kod nas na večeru. Dalal će biti drago da te vidi.
Izvini, nije mi do toga. Odgajam previše dece.
Hvala.
„Ovo su slike iz metroa. Jedna ispred, druga u vozu.
Krenuli smo na žurku kod Araes."
Dodaj je, Marselo.
„Nećete verovati ko je bio tamo!"
Ko? -Pogađajte.
Kaetano?
Žil? -Žilberto Žil.
„Nosio je tačkaste somotne pantalone.
Krenula je pesma Boba Marlija, i pitao me je za ples."
Nema šanse. -Laže.
„Bilo je neverovatno.
Nedostaju mi plaža, sufle, i svi vi.
Sve mi nedostaje. Vera."
To je sve? -Da. -Mogu da vidim?
Ne mrdajte nigde.
Marselo!
Pimpao!
Šta to gledate?
Šta hoćete?
Gde mi je muž?!
Odlazite! Bežite odavde!
Odlazite!
Zeze, donesi ćebe, molim te.
„Brazilski izgnanici su se raspitivali o mami, tati i Elijani.
Nisam znala šta da kažem. Pratio me je grozan osećaj.
Zašto mi ništa nisi rekla?
Saznala sam o tvom hapšenju u novinama.
Šta se događa? Ide mi se kući."
Nisi pročitala celo pismo.
Daj mi pismo, mila.
Ne, preskočila si deo gde Vera spominje tatu i mene.
Svi pričaju o nama. -Vrati ga. -Vera ne zna ništa.
Daj mi pismo! -Lagala si nas!
Idi u svoju sobu.
VRHOVNI VOJNI SUD HABEAS CORPUS
JUNIS PAIVA JE PUŠTENA
ADVOKAT ZAHTEVA PRIVATNU ĆELIJU ZA RUBENSA PAIVU
NJEGOVO BORAVIŠTE JE NEPOZNATO
„Ne mogu još da opišem paklene sate koje sam provela u zatvoru,
ali budite sigurni da je vaš suprug tamo.
Iako nisam mogla da ga vidim, čula sam kako govori:
'Rubens Bejrod Paiva.'
Pre no što sam prebačena, čula sam ga kako traži vodu.
Nadam se da će porodica uskoro opet biti na okupu.
Pozdravite moje bivše učenice Veru, Elijanu i Nalu."
Lino?
Ja sam. Izvini što zovem ovako kasno.
Imamo dokaz da je Rubens uhapšen.
Ima još vremena za plivanje. Neko?
Malo je kasno. -Gladan sam.
Zeze, ne spremaj ništa. Idemo na sladoled.
Ima čokolade? -Haj', Marselo. -Ja ću pomfrit.
Ja ću sladoled od jagode.
Mama!
Nastradao u borbi. Tako predsednik kaže.
To je sve.
Možeš to da objaviš?
Ne još.
Neće to zvanično priznati.
Moramo da pričamo sa Linom. On će znati šta nam je činiti.
Trenutno ne možemo ništa.
Kako to misliš?
Moramo da ih navedemo da to javno priznaju.
Sudski poziv, sudski nalog.
Verujemo da treba da nastavimo da tražimo njegovo puštanje.
Kao da ne znamo šta mu se desilo. -Zašto?
Da bi i dalje motrili na moju kuću danonoćno?
Prisluškivali moj telefon? Moja porodica...
Nisi sama u ovome.
Šta je sa telom?
Preneo sam ti sve što znam.
Šta ti misliš da se desilo?
Reci mi. -Čuo sam oprečne stvari.
Sahranjen u šumi, bačen u more iz helikoptera...
Masovne grobnice.
Sve same glasine. Niko ne zna zasigurno.
Previše se boje.
Nećeš zameriti ako te ne ispratim?
Žao mi je, voleo bih da sam doneo bolje vesti.
Znam.
Pozdrav svima.
O čemu ste pričali?
Doneo sam nešto tvojoj majci.
Saznali ste gde je tata?
Ne još. Čuvaj se, važi?
Vesti su smor. -Onda se igraj sa glupavom lutkom!
Mamlaze.
Mama?
Šta je, zlato? -Marselo mi je razbio lutku.
Sedi.
Plakala si?
Ne.
Namestila sam je.
Hoćemo li na sladoled?
Reci ostalima da se spreme.
A ti? -T.
G.
S? -Ne.
Reci, Babiu. -R?
Sigurna si?
Ako sačekamo uknjiženje, dobićemo bolju cenu.
Imam previše posla. Radije bih ovako.
Mogu da ti pozajmim novac. Nikakav problem.
Ta zemlja je zlata vredna. Još možeš da digneš kuću tamo.
Hvala ti što si uspeo da je prodaš bez odgovarajućih papira.
Žao mi je.
Voleo bih da sam mogao da budem korisniji.
Nisi ti kriv.
Ako ti išta zatreba, bilo šta, za tebe i decu, samo javi.
Naravno.
Depozit? -Povlačenje.
Hvala.
Zdravo.
Mogu da uđem? -Naravno.
Gospođice?
Puno ste mi nedostajali! Porasli ste.
Nedostajala si mi. -I ti meni.
Jesi li znala da je Pimpao umro?
Šta? -Kuče. -Jadničak!
Mogu da zadržim broš? -Uzmi koliko hoćeš.
Gde su Nalu i Elijana?
Kući, sa novinarima iz Manchete-a.
Šta taj časopis radi kod nas?
Fotografisaće nas familijarno za svoje sledeće izdanje.
Mama.
Reci, zlato.
Ostavila sam tvoj kaput u Londonu.
Helena me je preklinjala da joj ga ostavim.
Dobro.
Stvarno?
Trebaće joj više nego meni, tamo u Londonu.
Jesi li dobro, mama?
Jesam, mila. Dobro sam.
Jesi li saznala neke vesti? -Vera.
U Londonu svi pišu o tome. Ovde ne? -Mila!
Malo bliže. Približite se, molim vas.
Svi su tu? -Skupite se još malo.
Bliže. Tako je. -Dobro je?
Idemo. Tri, dva, jedan...
Ne morate da se smejete. -Zašto?
Želja urednika. -Zašto?
Tražio je fotografiju manje...
Znate, manje srećnu.
Želi neku tužnu.
Ne mora da bude tužna. Samo... bez osmeha.
Želi nas tužne. Smejaćemo se.
Osmeh! -Probajte da budete ozbiljniji.
Gledajte ovamo, molim vas.
Osmeh! -Tri, dva, jedan...
Još jednu.
Stvarno ne razumem da u državi sa
navodno funkcionalnim pravnim sistemom
upadnu ti u kuću, odvedu ti muža, porodičnog čoveka, inžinjera...
strpaju ga u zatvor i samo kažu:
„Više ga nema."
Istraga je nedavno arhivirana, zar ne?
Moj advokat je podneo zahtev za ponovno otvaranje.
Ovo je neprihvatljivo ponašanje države,
koju štiti sistem lažnih vesti
plasiranih da prikriju nezakonite radnje koje vrše njeni agenti.
Je li Zeze danas slobodna? -Ne radi više ovde.
Zašto? -Ne možemo da joj plaćamo.
Sada radi kod Dalal u školi.
Onda ću vam ja pomoći.
Ne treba. Sutra ćeš upasti u rotaciju.
Onda ću oprati sudove.
Ako insistiraš.
Kako si?
Znam da su odveli tebe i mamu.
Šta se događa? Niko mi ništa ne govori.
Ne pričamo o tome kod kuće.
Žao mi je što ti nisam napravila sufle.
Nema veze.
Nije bilo vremena. Da ručamo?
Šta ćemo sada kada se Veroka vratila? U njenoj sam sobi.
Briga me.
Elijana može kod Babiu i Marsela...
Nema šanse. -Već si tamo.
Moje stvari su u drugoj sobi. Neće stati.
Svađa ne vodi nikuda.
Niko više neće imati svoju sobu. -Što?
Jer se selimo u Sao Paulo.
Šta? -Ozbiljno? -Da.
Baka i deka su tamo. Vaši rođaci.
Ponekad ću vas ostavljati sa njima
jer se vraćam na fakultet.
Šta? -Ja ne idem. -Elijana. -Ne idem!
Šta je sa novom kućom?
Moraće malo da sačeka. -A tata?
Biće ovo dug proces.
Teško je razumeti, ali moramo biti strpljivi.
Šta ako se vrati, a mi nismo tu?
Kuća je već izdata. Biće restoran.
Želim da svako od vas spakuje svoj kofer.
U petak će kamion stati ispred.
Vraćamo se u Sao Paulo.
Marselo, dodaj mi so.
Zdravo, care.
Zdravo, Lukinjas.
Sačuvaćeš mi ovo? -Vratićeš se, zar ne?
Kako si ga našla? Samo je tata znao.
Znam i ja dosta toga.
Hoćemo li?
Nalu, jesi li videla Elijanu? -Ne.
Elijana?
Mila?
25 GODINA KASNIJE
KLASA 1977
Poranila si.
Zdravo, mila. Odložila sam let.
Odlično.
Ješću sa Danijelom. Hoćeš s nama?
Ne mogu, Babiu. Podgrejaću nešto.
Je li to skorašnje?
Ne volim što si u tim aviončićima. -Kopnom je nemoguće.
Treba tri dana, a oblast vrvi od otimača zemlje.
Mislila sam da si ih prošli put najurila.
I ja.
Kada ideš sutra?
Manuela će me pokupiti u 6.40.
Nisam ni počela da spremam govor.
Doručkovaću sa tobom.
Zakonska sredstva kojim moramo da se poslužimo kako bi sprečili
nelegalnu okupaciju ove oblasti
i čitavog regiona pogođenim trans-amazonskim autoputem.
Prvo, predati za poništenje lažnih ugovora od otimača zemlje,
koji smo Manuela i ja učinile za Patašo pleme.
Drugo, sprovesti ustav iz 1988.,
koji zahteva od države da garantuje autohotnim narodima pravo na zemlju.
Hitan poziv za vas.
Halo?
Nisi mogao da se očešljaš, Marselo?
Stavio sam već kravatu, mama.
Jesi li poneo ličnu kartu? -Jesam.
U džepu mi je. -Ako.
Zdravo, Marlone. -Zdravo.
Ovo su moja deca. Marselo i Beatriz.
Je li tvoj mali bolje?
Da, vratio se u školu. -Pozdravi Ivon. -Hoću.
I gđo Paiva, čestitam.
Hajde, Marselo.
Stvarno je ovde? -Da, gđo.
Kristijana, donesi predmet gđe Junis.
Izvinite na smetnji, ali kada je vaša majka rekla da dolazite...
Možete da se potpišete? -Naravno.
Karla, beše? -Tako je.
Svidela vam se? -Plakala sam. -Stvarno?
Trebalo je da bude smešna.
Priča o vašoj nezgodi me je ganula.
SREĆNA STARA GODINA -Nije bilo previše psovki?
Ne? -Ne.
Vidiš? Obrušila se na moj jezik.
SMRTOVNICA RUBENS BEJROD PAIVA
Novinari su stigli. Da ih pustim?
Da.
Čudno je, znate, osetiti olakšanje zbog smrtovnice.
Kako ste podneli gubitak muža?
Prinudna nestajanja su bila jedna od najokrutnijih postupaka režima,
jer ubijete jednu osobu,
a ostale osudite na večnu psihološku torturu.
Nakon povratka demokratije,
nema li vlada bitnija pitanja nego ispravljanje prošlosti?
Ne. Smatram da je nužno kompenzovati familije
i uraditi najbitniju stvar:
razjasniti i osuditi sve zločine iz vremena diktature.
U suprotnom, nastaviće da se sprovode nekažnjeno.
Fotografija!
Mama, nemoj tu brlju.
Je l' valja? -Nakon treće čašice, nema razlike.
Sada kada je konačno gotovo, ideš li u penziju?
Kakva crna penzija? -Napravi pauzu.
Poseti mene i Danijela u Bernu, odmori malo...
Jedini pravi odmor je na plaži. -Onda idi.
Mama, uspela si.
Dobar ovaj rum. -Rekla sam ti.
Nećeš valjda da je otvoriš? -Već jesam.
Moram sve da organizujem. -Novinari su tražili tatinu sliku.
Zvaću Veru. Klinci su se sigurno vratili iz škole.
Puno je pozdravi. -Nek pozdravi Džordža.
Vidi, Pimpao i Zeze.
Sećaš li se kada je ovo bilo?
Za Naluin rođendan?
Ne, Dalva i Gaspa nisu na njoj.
Ti, ja i tata.
Kada si ga pokopao?
Kako to misliš?
Kada si shvatio da se neće vratiti?
Verovatno kada sam video mamu da donira njegovu odeću.
Otprilike godinu i po dana kasnije. -Stvarno?
A ti?
Mislim kada smo otišli iz Ria.
Tako brzo?
Mislim.
Videvši praznu kuću.
Vera vas pozdravlja.
Da pošaljemo sliku vašoj sestri? -Može.
Kada je ovo bilo?
Mislim za Verin rođendan.
Ume da koristi tajmer? -Saznaćemo uskoro.
Osmeh.
Treba li ti pomoć?
Proveri, mislim da je sve u redu.
Vratiću ti čim mi odobre studentski kredit.
Sve je obavljeno.
Pođimo, da nas ne uhvati špic.
Ne moraš da se mučiš, mama.
Danijel će doći po mene.
Zovi me kada stigneš. -Hoću.
Hoćeš li biti dobra? -Jok.
Falićeš mi.
I ti meni, dušo.
Idi se spremi.
VRHOVNI VOJNI SUD HABEAS CORPUS
KO JE UBIO RUBENSA PAIVU?
ISTINA
SLUČAJ RUBENSA PAIVE PUTOVANJE U SVET TORTURE
SMRTOVNICA
VEROKIN ISPRAĆAJ DECEMBAR, 1970
Pošalji poljubac, tati.
Ne ti. Žoka.
Marselo, imam jednu iz novina, onu na plaži.
Imam neke sa fakulteta.
A Brazilija, da li su ostale neke?
Mislim da ne. Nijedna nije ostala.
Ima jedna sa golubovima. -Ta je dobra za naslovnicu.
Zavisi od izdavača.
Videću šta imam, skeniraću i poslati ti.
Elijana, ubaci ih u USB za mene, molim te.
Sufle!
Katastrofa, ljudi. Splasnuo je.
Pazite, vruće je. Ne zezaj me, Veroka.
Doneo sam sladoled.
Jadan prizor, zar ne, gđo Paiva?
Da je zapisala recept... -Sada ti je mama kriva.
Jesi li sita? Babiu je donela sladoled. Hoćeš malo?
Čiko, može sladoled? -Može, može.
Hoću i ja. -Daj i meni.
Žuka.
Hoćete li povesti prijatelje?
Praznik je. Pričali smo o tome. -Kada je praznik?
Rakel, možeš da izvedeš majku? -Naravno.
Još vina? Ne.
Stiže, rođako.
Napićeš me.
Hvala.
Mama deluje manje nervozno, zar ne? Smirenija je.
I meni se čini. Žoakim je oraspoloži.
Četiri meseca, i još uvek ne znamo da li su u vezi.
Žoka kaže da se najbolji ljubi u gradu.
A daj, brate. -Dajem joj sedmicu.
Smrade jedan.
Kako to misliš? -I ti si je poljubio, je li?
Ne, sprdam se. Samo on.
Kakva je bila ove nedelje?
Ponekad je dobro, ponekad skroz odsutna.
Dvadeset i jedna godina vojne diktature u Brazilu
i brojni zločini počinjeni protiv onih koji su se suprotstavili.
Komisija je saslušala preko 1200 svedoka
uključujući državne zvaničnike i žrtve režima.
Dokumenat otkriva sistematsko mučenje i ubistvo
preko 20.000 ljudi
i na stotine drugih nestalih.
Izveštaj otkriva 230 lokacija na kojima su počinjeni zločini,
poput vojnih baraka, kao i oblasti u kojima su tela odlagana.
Kao Marambaja plaža u Riu de Žaneiru.
Neki od ovih žrtava postali su simboli otpora
protiv vojnog režima,
poput novinara Vladimira Hercoga, studenta Stjuarta Ejndžela,
i kongresmena Rubensa Paive.
Telo Rubensa Paive,
kao i tela dvestotine drugih, nikada nije pronađeno.
Hajde da se slikamo. Ljudi, vreme je za sliku!
Naša tradicionalna slika.
Ajmo, ljudi. Slika godine!
Jesi li dobro?
Žoka, kuda si otišao?
Jesi li svi tu?
Namestite se, svi.
Tu sam. -Mama.
Mama, gledaj tamo.
Ajmo, ljudi. Osmeh!
BRAZILSKA VLADA PRIZNALA JE UBISTVO RUBENSA PAIVE
UNUTAR BARAKA PRVE VOJNE DIVIZIJE U RIO DE ŽANEIRU
IZMEĐU 21. I 22. JANUARA 1971.
PET VOJNIH OFICIRA OSUĐENO JE 2014. ZA NJEGOVO MUČENJE I UBISTVO.
NIJEDAN OD NJIH NIJE UHAPŠEN ILI KAŽNJEN DO DANAS.
JUNIS PAIVA DIPLOMIRALA JE PRAVO U 48. GODINI
I POSVETILA SE ZAŠTITI LJUDSKIH PRAVA.
POSTALA JE JEDAN OD STRUČNJAKA ZA PRAVA AUTOHOTNIH NARODA
I KONSULTANT ZA SAVEZNU VLADU, SVETSKU BANKU I UN.
JUNIS JE PREMINULA 2018. U 89. GODINI ŽIVOTA, U SAO PAULU,
NAKON ŠTO JE 15 GODINA ŽIVELA SA ALCHAJMEROVOM BOLEŠĆU.