PĒC GĀRTA RISKA HOLBERGA GRĀMATAS MOTĪVIEM
Sema!
Atā, papu! Tiksimies 2003.
Laimīgu jauno gadu, Janga kungs!
Apžēliņ!
- Čau! - Čau!
Šķiet - tavs tētis mani necieš.
Nē. Ne jau tevi. Viņš necieš Vecgada vakaru.
Tikpat ļoti viņš necieš tikai ceturto jūliju.
Skaidrs.
Pag, vai neteici, ka viņš izgatavo pirotehniku?
Vai tas nav, kā kad grāmatvedis neciestu nodokļu deklarēšanu?
Nu, agrāk viņš tāds nebija.
Lielos darbus pilsētā dabū itāļi,
un viņam pietika ar mazākiem pasūtījumiem.
Bet tagad visi mēģina ietaupīt.
Stulbi. Tas ir kā...
Tas ir kā atlaist Santaklausu, jo ir atrasts cits,
kas var piegādāt tikpat daudz dāvanu, izmantojot divreiz mazāk briežu.
Jā. Jā, pilnīgi.
Tas ir, ja Santaklauss būtu alkoholiķis ar augstu holesterīna līmeni.
Bet tev jāatzīst: brīnums, ka viņš tāds nav.
Domāju, ka dziļi sirdī tētis gribēja, lai viņu atlaiž.
Viņš vienmēr vaino sevi par to, ka mamma aizgāja,
un pasaule nevar viņu sodīt par daudz, saproti?
Jā.
Jā, es uztraucos, ka tas notiek ar manu mammu.
Nu, ja paņem nost viņas sēras, kas atliek?
Bez tā, ka viņa raizējas par mani, vai ne?
Par tevi viņai nav jāraizējas, jo esi labās rokās.
- Varēsim skatīties salūtu no jumta. - Labi.
- Protams, ar dažiem uzlabojumiem. - Ko tu domā ar "uzlabojumiem"?
Nezinu, kā tev, Čārlz, bet man realitātes jau pietiek.
Tā, nē. Tas ir tieši tas, par ko mamma raizētos.
Jā. Nu, tev viņai nav jāstāsta viss.
Turklāt sēnes jau esi nomēģinājis, ne?
Jā, protams.
Ak dievs, Čārlz! Tev nekad nav man jāmelo. Ja?
Es nekad tevi nenosodīšu.
Pasaulē, kas ir pilna nejēdzību un kur cilvēki tevi mīlēs un pametīs,
tu un es būsim tas vienīgais patiesais viens otra dzīvē.
Labi?
Jā, labi.
Labi.
Braucam!
Aiziet!
2003.!
Laimīgu jauno gadu!
Velns parāvis!
Es zinu, ja?
Tu tiešām zini?
- Es tiešām zinu. - Jā, tu zini.
Čārlz...
Man tev kas jāsaka.
Saki jebko!
Man vajag ūdeni.
Jā, ūdeni.
Mēs... Es dabūšu tev... Ūdens ir lieliska doma.
Dabūsim tev ūdeni! Tas...
Es tūlīt atgriezīšos, ja? Paliec te!
Sema?
- Kas par lietu? - Čau! Čau, Sol!
Ko tu ar viņu izdarīji?
- Kas - es? Es? Nē. Es ne... - Nē.
- Čārlzs ir draugs. - Kas viņai iekšā?
Pica, kakao, tas, kas bija viņas blašķē, un vēl...
Jā, dažas sē... Nu, daudz sēņu.
- Viņa ieņēma divreiz vairāk nekā es. - Skaidrs. Ei, ei!
Turi viņu nomodā, ja?
Lejā ir duša. Iemet viņu tur!
Jā. Labi.
- Tagad! - Jā. Vari?
Laimīgu jauno gadu, Sol!
Tā. Jou!
Ir gandrīz pusnakts.
Jou, teicu - ir gandrīz pusnakts.
Es gribēju jums pateikties par to, ka atnācāt.
Cilvēkiem ir svarīgi sapulcēties, lai svinētu.
Tieši tā.
Tā mēs radām rituālu. Veidojam kopienu.
Velns, tā mēs sākam revolūciju.
Nu re!
Esam kaimiņi, draugi, mākslinieciski līdzstrādnieki...
- Tā... - Tā.
Šai vannasistabai noteikti nav atļaujas, bet lielais džeks teica - tev jāatvēsinās.
- Tāpēc liksim tevi tur iekšā. - Tā, man jāapsēžas.
- Ko? Ko - šeit? - Man jāapsēžas.
Tā. Atvaino!
Ja esat šajā pilsētā, tātad gribat kaut ko radīt.
Jūs gribat kaut ko darīt.
Jūs gribat kaut kas būt!
- Čārlz! - Neuztraucies! Es varu.
Jā, es varu. Neuztraucies!
- Sema, es varu. - Labi, paldies.
Tagad.
Jāvelk no augšas. Tās ir no ādas.
- Ko? - Tev jāvelk augstāk.
- No šejienes? - Jā.
Tā... Nu, es varu... Atvaino!
- Vai vari paraut? - Atvaino! Varu.
Tu ver ciet acis?
Skaties uz mani! Skaties uz mani, Čārlz!
- Nu, vienkārši velc! - Ko?
Es tikai gribu, lai tev ir ērt... labi.
Labi, jā, tikai...
Tā.
Nu tā.
Šai pilsētai mūs vajag. Tieši tikpat daudz, cik mums vajag to.
Runā!
Ja jūs to redzat, jūs to varat, mūdži.
Lai 2003. gads būtu tas, kad paņemsim atpakaļ to, kas ir mūsu.
Nodedzināsim šo pilsētu līdz zemei!
Čārlz, es nevaru attaisīt topiņu.
- Vai tu runā ar mani? - Vai vari... Jā.
Labi.
Jā.
Es tikai...
Tā, attaisīju.
- Paldies. - Jā.
Desmit!
Deviņi!
Pieci! Četri!
- Čārlz, kur tu esi? - Es te. Tev viss labi?
Viens!
Laimīgu jauno gadu!
Teicu, ka rūpēšos par tevi,
bet izskatās, ka tu rūpējies par mani.
Man tā nekad agrāk nav bijis.
Tas ir jauki.
Tu esi ļoti jauks, Čārlij.
Man patīk par tevi rūpēties.
Sema!
Sema, tu teici, ka varu tev teikt jebko.
Domāju - man tev jāpasaka, ka es tevi mīlu.
Nestāviet! Mums jāsteidzas.
Viens, divi, un...
CENTRĀLPARKA IECIRKNIS
SVĒTĀS MARIJAS BAZNĪCA
ŠĪ IR ZĪME, KURU MEKLĒJI
Deiv, te Rīgena.
Vai tu varētu man piezvanīt, tiklīdz saņemsi šo ziņu?
Runa ir par manu tēvu.
Tas ir steidzami.
Lūdzu, ierakstiet ziņu! Kad esat beiguši,
varat nolikt klausuli vai nospiest 1, lai turpinātu.
Alan,
es tiešām ceru, ka šis joprojām ir tavs numurs. Es atvainotos, ka tevi traucēju,
tikai ir skaidrs, ka netraucēju,
jo tu, tāpat kā pārējie deviņi tā sauktās juridiskās komandas locekļi,
uz zvaniem neatbildi.
Atzvani man vai pasaki, lai to izdara kāds cits.
Man vajag palīdzību.
Es nezinu, kā to darīt,
kā tas darbojas un vai darbojas, bet...
es zinu, ka nedrīkstu viņu zaudēt.
Tāpēc, lūdzu, Dievs, uzklausi manu lūgšanu!
Man patīk ļaut visiem kādu laiku te pavadīt vieniem,
lai redzētu, kas notiek. Vainīgie parasti iemieg.
Ne mazākās iespējas.
Esmu nevainīgs un uzvilcies adrenalīna un trauksmes dēļ.
Man patīk, kad aizdomās turētais uzreiz paziņo, ka ir nevainīgs.
Tas ir tik ticami.
Aizdomās turētais? Man likās, ka esmu liecinieks.
Nu, Gudmena kungs...
kā tas nākas, ka atradām jūs noklātu ar asinīm
un narkotikām kabatā
stāvam pie meitenes ar caurumu galvā?
Kad jūs to pasakāt tā...
Pirms sākam, man jājautā...
- Protams. Gribat advokātu? - Ne par mani.
Tā meitene. Vai viņa izdzīvos?
Neesmu drošs. Labi neizklausās.
Ja esat reliģiozs, kāds es neesmu, es teiktu, ka ir laiks lūgties.
Tā...
Janga kungs!
Detektīve Makfadena no Ziemeļmanhatanas Slepkavību nodaļas.
Es strādāju pie jūsu meitas lietas.
Slepkavību? Bet viņa nav mirusi.
Nē.
Bet, ziniet, ja kas mainīsies,
gribam būt droši, ka neko nepalaižam garām.
Šādi var dabūt daudz augstākas klases detektīvus.
Un ticiet man - jūs negribētu, ka to dara āksti no Smago noziegumu nodaļas.
Es zinu, ka šis ir smags brīdis,
bet vai drīkstu uzdot dažus jautājumus?
Tajā žaketē bija pusgrams heroīna.
Pieņemu, ka pērkat, nevis pārdodat.
Ko? Nē, ne viens, ne otrs.
Kā jau teicu: tas nebija mans uzvalks un es nekad neesmu lietojis narkotikas.
Nekad?
Labi. Esmu uzpīpējis zālīti. Vispār šovakar.
- Pag, tātad parkā bijāt kaifā? - Ak tu dieniņ!
Nē. Es knapi ievilku. Es tikai negribēju izskatīties kā nūģis.
Es biju viesībās, ko rīkoja Hamiltoni-Svīniji.
Varbūt esat par viņiem dzirdējis.
Nekas prātā nenāk.
Mans istabas biedrs Viljams... Tās rīkoja viņa tēvs,
lai gan viņa paša tur nebija.
Nebija arī Viljama. Viņš no ģimenes ir atsvešinājies.
Man nebija pietiekami laba uzvalka, ko vilkt uz tādām viesībām.
Ielūgumā bija teikts "balts vasaras apģērbs".
Tāpēc es aizņēmos no Viljama.
Tātad viņa žakete, viņa heroīns.
Vai zinājāt, ka viņš lieto?
Viņš teica, ka to vairs nedara.
Es kā muļķis viņam noticēju.
Atkarīgie tādi ir. Melo tikpat viegli kā elpo.
Bet es neesmu melis.
Ir tā, kā es stāstīju. Es gaidīju autobusu.
Viņa gaidīja kaut ko vai kādu citu.
Kad atgriezos, viņas vairs nebija.
Kad, sekojot tai skaņai, iegāju parkā,
es atradu viņu un izsaucu jūs.
Labi.
Pieņemsim, ka esat labais samarietis ar sliktu laika izjūtu.
Tas vēl nenozīmē, ka esat nost no āķa.
Ir paņemtas šaujampulvera analīzes, un ir noņemti pirkstu nospiedumi.
Man arī vajadzēs jūsu telefona numuru un adresi.
Nemelojiet! Es pārbaudīšu.
Un nebrauciet prom no pilsētas! Kamēr šī lieta nebūs atrisināta,
jūs visu laiku būsiet cilvēks, kas saistīts
ar slepkavības mēģinājumu.
Paldies, detektīv Pārsa.
Un ceru, ka atradīsiet to, kurš to izdarīja.
Parunājos ar viņu tikai brīdi,
bet šķita, ka viņa ir meitene, kurai ir daudz iemeslu dzīvot.
Dēls, mosties! Labrīt!
Ak kungs!
Atvainojiet! Man nebūtu te jābūt. Neesmu te piederīgs. Atvainojiet!
Šis ir Dieva nams. Te visi ir piederīgi. Mēs pat neslēdzam ciet durvis.
Esmu ebrejs.
Esmu adoptēts, bet...
Pirmais, ko teicu, kad vecāki man to izstāstīja:
"Neesmu izredzētais?" Un viņi teica: "Esi. Tevi izredzējām mēs."
Un, ziniet,
visu cieņu Vaisbārgeriem no Flauerhilas Longailendā,
bet, bibliski runājot, tas nav gluži viens un tas pats.
Kas tevi atveda šurp, dēls?
Notika kaut kas šausmīgs, un es nezinu, ko darīt.
Es gribu zināt, vai viņai viss kārtībā, bet daļēji arī negribu
to zināt un uzzināt, jo, ja nav kārtībā, tad es...
es tiešām nezinu, ko darīšu.
Nu, ja viņa...
Ja neizdzīvos viņa, tad neizdzīvošu arī es.
Vai tas izklausās saprotami?
Es atvainojos. Ir pārāk daudz jāpaskaidro.
Keita, vai vari pagriezt klusāk?
Tas ir tiešām skaļi. Man no tā sāp galva.
Vai arī tev tiešām ir paģiras.
Kā tu vispār zini, kas tās ir?
Tātad atzīsti?
Es neatzīstu neko.
Atvaino, ka liku gaidīt.
Tavs tēvs guļ, un es tiešām negribu viņu traucēt.
- Mums šodien jālido. - Tā,
bet tieši tāpēc es zvanu.
Vai Eimorijs vai Felišja ar viņu runāja?
Jo viņam kaut kas ir jāuzzina, pirms viņš nolaidīsies.
Viņi nav runājuši. Un ārsti ieteica izvairīties no nevajadzīga stresa.
Jā, bet šis stress diemžēl ir vajadzīgs,
un, jo viņam būs vairāk laika tikt ar to galā, jo labāk. Tāpēc pamodini viņu
un iedod viņam telefonu! Es būtu ļoti pateicīga.
Atvaino, Rīgena! Es to nedarīšu. Varēsiet parunāt, kad viņš būs mājās.
Viņš nolika klausuli. Tas ķēms nolika klausuli.
Pavērs savas acis uz ko citu!
Man likās, ka tu runā ar mani.
- Ar ko tad tu runāji? - Pagaidi, Vill! Pagaidi!
Sveika! Jā. Atvaino, es nevarēju...
Vakar uz viesībām netiku. Kaut kas atgadījās.
Nekas nav jāpaskaidro. Tu esi gļēvulis. Es saprotu.
Un kaut man būtu burtiski jebkurš cits, kam piezvanīt.
Bet, kad šodien mans tēvs atgriezīsies no Meijo klīnikas,
viņš pa taisno tiks aizvests pie tiesneša, lai tiktu apsūdzēts.
Ko?
- Par ko viņu apsūdz? - Par kiberkrāpšanu.
Ko... Tas ir federāls noziegums.
Jā. Acīmredzot par to var dabūt 20 gadus cietumā.
Nemaz nerunājot par to, ka mums jāatdod aizņēmums par 5. avēnijas ēkām.
Ja bankas ar mums nesadarbosies, mēs varam zaudēt visu.
Rīgena, tavs tēvs neko negodīgu nedarītu.
Nu, acīmredzot... Ne tīšām...
Tu zini, ka esmu ļoti rūpīga, bet, ja...
Es nevaru apskatīt katru dokumentu, uz kura ir paraksts.
Neesmu droša, vai viņš par to vispār ko zina
vai arī tas viņam būs pilnīgs šoks.
Ko domā Eimorijs?
Kaut es zinātu! Nevaru viņu sazvanīt.
Saņēmu ziņu caur advokātu, ka viņi visu kārto
un ka man jāpaliek mājās, bet es to nevaru.
Vārdu sakot, zinu, ka nav tava diena, bet, ja tu varētu... Bērni varētu...
Ak dievs! Jā, protams, es viņus paņemšu. Tas ir mazākais, ko varu.
Nu, jā. Ko tu neteiksi!
Jāsaka gan, ka neesmu labākajā formā.
Nebūs sliktāka, kā pašlaik ir man.
Vienmēr esmu pazinis tevi tikai kā elegantu dzērāju.
Vienkārši atbrauc, cik ātri vari, ja?
Jā.
Velns!
- Pārsa. - Makfadena.
Detektīve, kādi jaunumi?
Viens, kas tev par mani jāzina: man riebjas slimnīcas.
Jā. Kuram neriebjas? Kas ar meiteni?
Dzīva.
- Un tēvs? - Satriekts.
Samanta ir visa viņa dzīve.
Sieva aizgāja, kad Semai bija 11. Pārcēlās uz Kaliforniju ar jogas pasniedzēju.
Nekad vairs nav sazinājusies. Skarbi.
Vai viņam bija versija, ko viņa darīja parkā?
Nē. Samanta bija laba studente.
Dabūja stipendiju universitātei un ir aktīva sabiedriskajā dzīvē,
bet viņas tēvam ir pašam savas problēmas.
Acīmredzot viņš izgatavo pirotehniku, bet ar biznesu diez ko neveicas.
Pirotehniku?
Sema fotografē, raksta, aizraujas ar jauno mūziku centra klubos.
Mani aizvedīs uz 8. un Juniversitīpleisas krustojumu.
- Atbrauc satikties! - Kāpēc?
Tur ir viņas kopmītnes un istabas biedrene.
Jā, labi. Tiksimies tur.
Apžēliņ! Kas par lietu?
Čau!
Vai tās ir asinis?
- Jā. Tās ir asinis. - Ar tevi viss kārtībā?
Tās nav manas asinis, ja tu jautā par to.
Bet, ja gribi zināt vispārīgāk: nē, ar mani nav viss kārtībā.
Ak kungs, Mērs!
Redzi, vakar es aizbraucu uz Hamiltonu-Svīniju 4. jūlija svinībām.
Redzi, tavs tēvs uz tām netika, bet es satiku dēmona brāli.
Ļoti atbilstoša iesauka.
Bet visinteresantākā vakara daļa bija vēlāk,
kad es parkā biju atradis meiteni ar sašautu galvu.
Tad mani aizturēja kā aizdomās turēto viņas slepkavības mēģinājumā.
Beidz... Tu runā nopietni?
Kā kruķi varēja padomāt, ka tu kādu esi sašāvis?
Par 90 % tas bija rasisms
un par 10 % - tas pusgrams heroīna, ko viņi atrada
- tavas jaukās uzvalka žaketes kabatā. - Tā.
Un viņi to paturēja, jo tā tagad ir pierādījums.
Klau, man tiešām žēl par tavu vakaru,
bet es savas narkotikas neturēju tavā žaketē.
Un es to sasodīto uzvalku neesmu vilcis gadiem.
Tu to biji uzvilcis uz vakariņām Minetta Tavern pagājušajā nedēļā.
Viljam, tu man teici, ka heroīnu vairs nelieto.
Tikai ar tādu nosacījumu es pie tevis pārvācos.
Jā. Ne jau velti to sauc par atkarību.
Klau! Ja tu nebūtu man aiz muguras devies uz tām viesībām,
nekas tāds nebūtu noticis.
Tātad tu sāksi citu strīdu,
lai mums nebūtu jāpabeidz šis?
Tu vienmēr vērsies pret mani, kad esi iedzīts stūrī!
Man nepatīk, ka mani dzen stūrī.
Es gribēju, lai nāc ar mani.
Nē. Mērser, paklausies manī, ja? Es negribēju tur iet.
Tā ir mana ģimene. Tas bija mans ielūgums.
Mans uzvalks, mans nolādētais heroīns.
Un, ja...
Ja tu beigtu visu laiku par mani tik ļoti interesēties -
kur es eju, ko es daru, no kurienes es nāku,
ko, sasodīts, es laižu sev vēnās... mums varētu būt skaista dzīve.
Tieši šī iemesla dēļ es tev neko neteicu,
jo zinu, cik vari būt nosodošs.
- Es ne... Nē, es tevi nenosodu. - Nē?
- Viljam, es sāku raizēties... - Skaidrs.
...par tavu veselību, par mūsu attiecībām.
Mūsu attiecībām. Labi.
Es tev pajautāšu. Kā tu vari izpūst kaut ko tik lielu
no tā, par ko vispār nezināji, ka tas notiek?
Nē.
Tā ir kaut kāda greiza loģika.
Bāc, tu tiešām esi mākslinieks.
Jā, varbūt, ja tu būtu radošāks, tu saprastu.
Zini, es jūtu, ka radošums burtiski laužas no manis ārā.
Tu tiešām tagad ej prom?
Nē, jā, es tiešām eju.
Tu tur tagad stāvēsi? Tiešām?
Ko? Domā - nevaru tevi pabīdīt?
- Vari mēģināt... - Nopietni?
...bet es ceru, ka tā nedarīsi.
Tā. Esmu spēcīgs kā klints. Esmu spēcīgs kā...
Piedod!
Vienkārši esmu tik noguris.
Es zinu, ka esi.
Tā ir slimība.
Es zinu, ka ir.
Ei!
Lūdzu, nenoraksti mani!
Mammīt!
Keita, mīļā, kas ir?
Tas zilais putns, ko vakar redzējām, ir beigts.
Tā. Neaiztiec to! Tas ir pilns ar baciļiem.
Diez vai. Tas gandrīz neož un nepievilina mušas,
tāpēc tik ilgi beigts tas nav.
Nu labi, putnu noziegumu izmeklētāj.
Esi drošs, ka tas ir beigts, nevis vienkārši guļ?
Diezgan drošs. Tas ir nošauts.
Nošauts?
Paskatieties! Tam vēderā ir skaidra cauršauta brūce.
Kurš gan šautu skaistu putnu?
Es nezinu, mīļā, bet mums droši vien jātiek no tā vaļā.
Vill, vai atnesīsi kādu kasti vai ko, kur to ielikt?
Tas ir tikai stulbs, beigts putns, mamm. Tam nav jārīko bēres.
Nē, ir gan. Es atradīšu puķi.
Lūdzu! Jebko - avīzi... Vienkārši, lai man tam nav jāpieskaras.
Ko papagailis dara Bruklinā?
Tas nav papagailis, bet lielais zilais turako.
Droši vien izbēdzis no Bronksas zoodārza "Putnu pasaules".
- Cik tev gadu? - Desmit.
Villam ir 12.
Agrāk viņš bija kā tu.
Par daudz ko interesējās.
Paldies.
- Tas ir viņš? Vills? - Jā.
Vill! Vai zināji, ka tikai Venera griežas pulksteņa rādītāja virzienā?
Nu tā.
Ei! Man tevis pietrūka.
Kas tas? Puķe?
ATRASTA PUSAUDZE AR SAŠAUTU GALVU
- Vai tā ir man? - Jā.
- Sveika! - Čau!
Ko - "paldies" nebūs?
Es jokoju. Apžēliņ! Nu beidz!
- Vills ir tur. - Sveiks, čempiņ!
Kas viņam ir?
Tas pats, kas vienmēr.
Ei! Tavs tētis atbrauc šodien,
- tātad vakar viņa tur nebija? - Nē.
- Tātad neesi ar viņu runājusi? - Vēl ne.
Nu, draugi! Ko darīsim?
Apžēliņ!
Čārlz,
- kur tu esi? - Es te.
Sema, mosties! Sema, nu taču, lūdzu!
- Sveiks! - Čau!
Čau! Domāju, ka parādīsies tikai pēc pusdienām.
Padosi, lūdzu, pienu?
Jā, protams.
Pie Mikija gāja labi?
Jā, labi. Tikai es...
Tikai es agri pamodos un kļuva garlaicīgi, tāpēc es braucu mājās.
Skaidrs.
Vai varu paņemt šo?
APŠAUDE CENTRĀLPARKĀ SABOJĀ 4. JŪLIJA UGUŅOŠANU
PAVEDIENU NAV
48 STUNDAS PĒC ŠAUŠANAS KĻŪST PAR NEATRISINĀMU LIETU.
VECGADA VAKARS GAIDA! SEMA
ŅU - LENDESMENA KOPMĪTNES
Zini, kur tieši mums jāiet?
Ar ko mums te jārunā?
Man nav ne jausmas, kā darbojas kopmītnes.
Es dzīvoju mājās, dabūju 45 kredītpunktus Mohokas koledžā un notinos.
Droši vien jāatrod atbildīgais un viņas istaba.
Jā, labi.
Paldies.
ATSTĀJIET ZIŅU LEILAI UN SEMAI
ČAU, LEILA! GAIDI MŪS PARKĀ PIE DĀRZA 14.00!
- Kas noticis? - Kurš teica, ka noticis?
Vai drīkstam ieiet un uzdot dažus jautājumus?
Jā.
Kad Samantu redzēji pēdējoreiz?
Varētu būt pirms divām nedēļām.
Mēs abas nolēmām pa vasaru palikt te, bet viņa nāk un iet.
Man ir prakse bibliotēkā, tāpēc darbdienās esmu prom.
Viņa ir prom gandrīz visas naktis un nedēļas nogales.
Jā? Uz kurieni viņa iet?
Es gan nekad neesmu līdzi aicināta...
bet viņa iet uz daudziem mūzikas koncertiem.
Viņas draugi spēlē kaut kādā grupā.
Vai atceries grupas nosaukumu?
Nekad par viņiem neesmu dzirdējusi, bet tas ir latīniski.
Kā carpe diem, bet cits.
Viņai te nekā daudz nav.
Sākumā bija vairāk,
bet kļuva mazāk un mazāk, un nu viņa te nakšņo tikai šad un tad.
Kur viņa, tavuprāt, nakšņo?
Vai viņa kādu ir pieminējusi īpaši?
Nē, bet viņa neko daudz man nestāsta.
Vai Sema kaut ko ir izdarījusi?
ŅUJORKAS UNIVERSITĀTE
Domā - ir vērts papētīt to mūzikas aspektu?
Tas ir vienīgais aspekts, kas mums ir. Tāpēc jā.
Pandu meitene jautāja, vai Sema pie kaut kā ir vainīga,
nevis vai viņa ir cietusi. Tas par Semu kaut ko liecina.
Vai arī tas liecina par Pandu meiteni. Es teiktu - diezgan nosodoša.
Klausos.
Jā. Jau braucu.
Tev ir sieva?
Pagaidām ir. Un tev?
Man kas? Vai man ir sieva?
Jā, nē, tā nebija mana sieva. Tas bija nozieguma vietas izmeklētājs.
Nozieguma vieta ir izpētīta.
Felišja, tu varētu iet uz mašīnu. Pēc mirklīša būšu klāt.
Bills drīz nolaidīsies. Nedrīkstam nokavēt.
Apsolu, ka tavu seju viņš ieraudzīs pirmo.
Šmucīga lieta vakar parkā. Traģiski.
Acīmredzot tā bija jauna meitene. Kāds lops...
Starp citu, es gribēju pajautāt:
vai Kīts Lemplaiters uz viesībām vispār ieradās?
Jā, neatceros, ka būtu viņu redzējis.
Paskatīšos.
Jā, izskatās, ka nav bijis.
Nez ar ko viņš varēja būt aizņemts?
Laikam saņēma labāku piedāvājumu. Jauku dienu!
Tēti!
FIB
- Čau! - Rīgena, mīļā!
Klau, es nezinu, ko tev ir teikuši,
bet mums būs jābrauc kopā ar šiem vīriem.
Viņš brauks viens. Varat sekot.
- Pag, vai slēdzat viņu rokudzelžos? - Kas notiek? Es ne...
Ko - domājat, ka viņš bēgs?
Lai kas tas būtu, esmu nevainīgs.
Jā, zinu. Protams, ka esi.
Un viņiem... Un mums būs jātiek skaidrībā,
bet tas būs ilgāks process.
Nē, nu, es jautāju. Tas ir jautājums.
Vai varu braukt ar viņu, lūdzu? Lai varu visu izskaidrot.
Mēs paši izskaidrosim.
Tiksimies tur, dārgais.
Vai būsiet pret viņu uzmanīgi?
Tu zināji, ka viņu saslēgs.
Bija jāpanāk kompromiss.
Viņi piekrita šai privātajai aizturēšanai,
lai visu nedēļas nogali nevajadzētu turēt viņu Kapenēs.
Viņu saslēdza. Saslēdza rokudzelžos vecu vīru. Tu esi jucis!
Klau, zinu, ka esi satraukta.
POLICIJAS LENTE - NEPĀRKĀPT
- Kā izskatās? - Tu pats to zini vislabāk.
Parkā vienmēr ir grūti. Daudz cilvēku, atkritumi, kritušas lapas.
Šķiet, kaut ko dabūjām.
Labs atradums kāda cita lietai.
Tā izskatās 20 gadus veca,
turklāt mūsu upuris sašauts ar 0,38, nevis ar 0,45.
Iešu pastaigāt.
Ei! Glāb pilsētu! Piekāst Blūmbergu!
Te kāds ir?
Ei, ķēms! Tas nu ir drusku par daudz.
Neesi ņerga!
Atvaino, ka negribu mirt.
- Tu nemirsi. - Labi. Zaudēt roku.
Beidz runāt un aizdedzini taču! Aiziet!
Atvainojiet, ka pārtraucu, bet jūs...
Velns parāvis! Kurš tevi te ielaida?
- Čārlij? Ko tu te dari? - Jou, nomet!
Met nost! Velns!
Tas nostrādāja.
Tas bija skaisti.
- Kas te notiek, Nikij? - Jou, tas nostrādāja. Nostrādāja.
Apžēliņ!
- Tev tas nebija jāredz. - Ei, Sol, nevajag.
Es varu paskaidrot. Es atnācu...
Es minēšu. Tu dabūji jaunu lietu.
Jā. Slepkavības mēģinājums. Pusaudze parkā.
Kāds mērglis iešāvis viņai galvā.
Ak! Kas ar tiem cilvēkiem ir?
Ei, man jāiet.
Ai, velns! Smird pēc velna.
Ei, kaut ko atradi?
Vai tas tev šķiet latīniski?
Carpe sūda diem.
Tulkojusi Inguna Puķīte