BASERT PÅ BOKA AV GARTH RISK HALLBERG
Sam var her stadig vekk. Hun elsker musikk.
For Sam er musikk en religion.
Samme hvor fullt det er, kommer hun seg alltid til første rad.
Hun gikk aldri glipp av en konsert. Hver kveld var bedre enn den forrige.
Om kvelden den fjerde juli spilte bandet Ex Nihilo her.
Så du Samantha?
Ja, men hun dro før konserten, noe som var uvanlig for henne.
Det må ha vært viktig. Hun skulle til det fine strøket og så komme tilbake,
men jeg så henne ikke igjen. Går det bra med henne?
- Var Samantha alene da hun stakk innom? - Sammen med en ung fyr.
Han gikk inn. Vet ikke når han dro.
Bukse i størrelse 28? En fyr som kan tisse på seg?
- Høres riktig ut. - Kan du beskrive ham til tegneren?
- Du har nok for vane å huske ansikter. - Men ikke å snakke med purker.
Stikk innom stasjonen. Ingen trenger å få vite det.
Hei, Charlie. Du er våken.
Ved bevissthet, mener du? Etter at jeg ble slått bevisstløs av typen din?
Sol slo deg ikke så hardt. Tro meg. Du var nok mest sliten.
Mobilen og lommeboken min er også borte.
Har jeg blitt kidnappet?
Hvis dere vil kreve løsepenger, så har ikke mamma penger.
Du ser ikke akkurat ut som et verdifullt mål.
Vi har bare noen spørsmål om hva du så i går kveld.
Jeg så ingenting.
Vi vet at det ikke er sant.
Det jeg mente, var at det jeg så, skjønte jeg ikke, og jeg kan glemme det.
Hvorfor snek du deg rundt til å begynne med?
Legg fra deg den med en jævla gang, før jeg dytter den opp i rumpa di.
Jeg snek meg ikke rundt. Jeg kom for å be om hjelp.
Hva slags hjelp?
- Hørte dere hva som skjedde med Sam? - Vår Sam?
Ei jente ble skutt i Central Park.
Hva?
Sam ble skutt.
Går det bra med Sam?
Ja, hun er i live.
Hun ligger i koma. Men jeg var i parken. Jeg fant henne.
Fy faen, Charlie-mann.
Så du noe annet?
Ja. Det var en fyr som sto over henne.
Han virket opprørt,
men mer som at han fant henne enn at han skadet henne. Jeg vet ikke.
Jeg hørte politisirener og løp, men...
Det var et...
...et hull i pannen hennes.
Det var blod overalt.
Hvis jeg bare hadde kommet i tide...
Men jeg danset, stjal drinker og ble høy.
Jeg ville bare ha en god historie å fortelle henne.
Hun elsker en god historie.
Hvorfor kom du hit?
Jeg visste ikke hvor jeg skulle dra. Men dere kjenner Sam.
Ikke sant?
Vet dere hvorfor hun avtalte å møtes, og så bare stakk?
Hvorfor hun etterlot meg på klubben,
dro et sted vi aldri har dratt før, og ble skutt? Dere må hjelpe meg.
Jeg har ingen andre. Moren min vil gi meg husarrest for alltid.
Terapeuten min vil bare si at jeg prøver å redde Sam
- fordi jeg ikke kunne redde faren min... - Hva skjedde med faren din?
Han...
Han døde i det nordlige tvillingtårnet.
Å, faen.
Charlie-mann, du kom til riktig sted. Vi skal finne ut av dette.
- Tenk at du overtalte meg til dette. - Det er Bruno. Du elsker Bruno.
Bruno elsker Bruno. Han er galleristen min.
Han bryr seg bare om kunst han kan selge.
Og han tok med seg Jenny. Galleridamer er forferdelige.
Fordi de forteller deg at du er et geni? Så forferdelig.
- Hei. Hvordan går det? - Hei.
- Den frisyren! - Slutt.
- Klippet du håret selv? - Særlig. Alltid en profesjonell frisør.
Vil du vite problemet med William? Jeg skal forklare det, Mercer.
Han kjenner godt til lytene mine.
- Han var et for stort naturtalent. - Så tragisk.
- Slutt. - Fryktelig. Virkelig.
Nei, det er sant. Alt har skjedd for ham uten at han trengte å gjøre en innsats.
Født i en rik familie. Trengte aldri å jobbe.
Så når han sliter, ser han på det som en fiasko,
- ikke som en del av prosessen. - Ok, terapeut.
Kan ikke klandre ham. Bandets ene album definerte en hel generasjon.
Han blir maler, og hans første utstilling havner på forsiden av Artforum.
Ja, og alle samlere fra Miami til Beijing kjemper om verkene.
- Men det er ett lite problem... - Nå kommer det.
De venter, men det er ikke mer kunst.
Den kommer. Kunsten kommer.
- Jeg trenger bare noen måneder... - Du sier alltid det,
så jeg sier det til kjøperne, men de ser på meg som en løgner.
- Vel... - Det er jeg som tar meg av klientene.
Du må ha noe du kan vise dem.
Han tilbringer all sin tid på atelieret. Han er der hver dag i timevis.
Jeg jobber med noen ting, ja. Noen ideer. Eller heller konsepter.
Jeg ser frem til at de når potensialet sitt.
Men som sagt trenger jeg litt mer tid.
Nei. Det er ikke mer tid, ok? William, folk har begynt å spørre om du har dødd.
For en drittsekk. Hei! Jo større etterspørsel,
- desto høyere pris. - Han er bare ydmyk.
Han tror aldri at noe han gjør, er bra.
Ok, det skal vi avgjøre.
Ben.
- Hva betyr det? Hva gjør du? - Vi drar.
- Hvor skal vi? - Til atelieret.
- Vi må alle se hva det er du har skapt. - Jeg skal bestille en espresso først.
Vi er her fordi vi heier på deg. Vi er glad i deg, William.
- Vil dere ha noe mer? - Nei.
- Kom igjen. Vi drar. - Gå og finn en drosje.
- Vi møtes utenfor. Jeg må på do. - Ok.
Moren min har mareritt. Drømmer hvor jeg dør.
Det er vanskelig for henne å la meg dra på skolen.
Så hun hatet Sam.
For Sam trakk meg inn i verden.
Inn i Sams verden, som ikke akkurat er farefri.
Det som skjedde, var Ramona Weisbargers verste mareritt,
bortsett fra at det skjedde med Sam.
- Jeg gjorde ingenting. - Tror du at du kunne ha beskyttet henne?
- Stoppet en fyr med pistol? - Nei. Jeg...
Men jeg ville tatt en kule for henne hvis jeg var der.
Skyldfølelse.
Forklarer hvorfor du bærer på denne.
BIBELEN
Profeten Charlie.
Nei. Jeg har ikke engang lest den.
Vet ikke om jeg hadde trodd på den uansett.
- Men det står nok noe om tilgivelse i den. - Er det det du trenger nå?
- I så stor grad at jeg knapt får puste. - Å, Charlie. Lukk øynene.
Tenk på Samantha. La tanken om henne fylle deg.
Så åpner du øynene.
Se på meg. Rett på meg. Ikke se bort.
I Bibelen står det at alle syndere som virkelig angrer,
skal motta nåde og bli tilgitt alle sine synder.
Har ikke noe å si hva vi gjorde eller hvorfor. Det er Guds lov.
Jeg er ikke prest, bare en gutt som fulgte med på søndagsskolen.
Men jeg er den eneste andre fyren her, så da blir absolusjonen min jobb.
Charlie Weisbarger, jeg absolverer deg.
Du er absolvert.
Det som skjedde med Sam, er ikke din skyld. Hører du meg?
Si det.
- Det var ikke min skyld. - Litt mer som du mener det.
Det var ikke min skyld.
Reis deg og rop det.
- Det var ikke min skyld. - Rop det. Høyere!
Det var ikke min skyld!
Det eksisterer i et teoretisk rom.
Det begynner sin livsreise til en mer håndfast form.
Så det er et stoppskilt?
Det var et stoppskilt, men nå er det et "spot"-skilt.
Kom igjen.
Se for dere at dere møter på dette på gaten i New York City.
Gaten er det eneste stedet noen kommer til å se det makkverket.
Har du noe annet, William?
Ikke noe jeg har kommet like langt med.
Like langt som et "spot"-skilt? Jeg skjønner det ikke, William.
Du har tilbrakt så mye tid her, og dette er alt du har gjort?
Mercer, vær så snill. Ok?
Det er åpenbart at han bare har dratt hit for å bli høy.
For ikke å nevne at du er høy nå.
Ja. Der ser du. Du har kastet bort tiden min.
Men enda verre: Du kaster bort talentet ditt.
Kontroversielt, men jeg elsker det på en måte.
Så du satte et skudd på toalettet på Odeon?
Jeg kunne ikke gjøre det ved bordet. McNally misliker det.
- Du sa du skulle slutte. - Jeg skal det.
Jeg gjør det, ok? Babe, jeg vil gjerne det. Jeg skal det.
Det jeg vil, er å slutte å krangle om dette.
Hvordan skal vi fortsette slik?
Kanskje vi ikke skal det.
Du følger en mørk vei, William.
Som ender ved et "spot"-skilt,
og intet annet.
- Regan, vi ventet ikke å se deg. - Smak på eggene. Som å spise en sky.
Jeg blir ikke værende.
Jeg tenkte det kunne være fint om pappa og jeg gikk inn på kontoret sammen.
Det blir en tøff dag for ham, siden noen lekket rettsmøtet til pressen.
HAMILTON-SWEENEY-LEDER TILTALT FOR BEDRAGERI
Jeg så det. Fæle saker.
Jeg trodde folk likte oss.
Folk liker skandaler på alles bekostning.
- Hei, vennen. - Hei, pappa. Du har ikke kledd på deg.
Har ikke Amory og Felicia sagt det?
Jeg skal ikke dra på jobb i dag. Eller noensinne.
- Det er første gang jeg hører om det. - Et vilkår for at han skulle bli løslatt.
Jeg leste avtalen, og det sto ingenting om at han ikke skulle dra på kontoret.
Det sto i et memo, i tilfelle avtalen ble lekket,
noe den ble, de jævla gribbene.
Vi sier at han pensjonerer seg. Jeg planlegger festen.
En fest.
Det eneste som er viktigere enn din fars forsvar, er hans helse.
Nå kan han fokusere på begge deler.
Advokatene kan komme hit og jobbe. Alt er veldig privat og komfortabelt.
- Pappa, er det det du vil? - Skatt, det er det alle vil.
Man jobber hardt for å skape et flott liv, og så får man endelig nyte det.
- Jo før, jo bedre, sier nå jeg. - Bare dra, vennen. Gjør som du pleier.
Styret må se at du kan håndtere ting uten meg.
Jeg ringer deg. Jeg er glad i deg.
Glad i deg også.
Hvis jeg ikke kan få nummeret hennes, så bare ring henne.
- Jeg heter som sagt... - Mercer.
Unnskyld. Jeg innså ikke at du kjente ham.
- Jaså? Og hvorfor ikke? - Jeg stemte på Dinkins.
Ok.
Jeg besøkte faren min. Hvorfor er du her?
Bare her jeg visste jeg kunne finne deg. Det kan ikke vente. Det gjelder William.
Vi skal ha en intervensjon i leiligheten vår i kveld.
- Nei. Han vil hate det. - Mindre enn han vil hate å være død.
Er det så ille?
Jeg vet at han vil ha hjelp. Selv om han ikke ber om det.
Jeg skal finne Williams venner og familie som fortsatt bryr seg om ham.
- Ja. - Jeg håper du er en av dem.
Sam er kunstner.
Brukte stedet som atelier, eller kanskje som lagerrom.
Men jeg vet ikke hvorfor det har noe å si.
Jeg tror Sam kjente skytteren.
Det føles ikke som en "feil sted, feil tid"-situasjon.
Samantha ble ikke overfalt. Ingenting ble stjålet.
Det første skuddet bommet, det andre traff, men drepte henne ikke.
Skytteren ble ikke værende for å sjekke. Jeg er takknemlig for det,
men det får meg til å tro at det var personlig, men amatørmessig.
En skytter med motiv, men lite erfaring.
Uheldigvis er mesteparten av bevisene i saken elendige.
Så vi må finne gjerningspersonens motiv.
Vi må finne ut alt vi kan om datteren din.
Har du barn?
Ikke ennå. Jeg jobber med saken.
Da har du ingen anelse.
Idet de blir født, gjør du alt du kan for å beskytte dem.
Og så skjer noe slikt.
Hør her, Mr. Yeung. Dette er det tyngste du kommer til å oppleve.
Og alle trenger noe å støtte seg på.
Å tro på. Jeg tror på en fars kjærlighet. Jeg tror på deg.
Vi skal finne den som gjorde dette, men ikke uten din hjelp.
Du kjenner Samantha best.
Den var favoritten hennes.
Jeg har hørt at musikk skal være bra for folk som ligger i koma.
Holder dem til stede.
Fant dere en mobil?
Nei. Hadde hun en?
Ga meg aldri nummeret, men jeg så den et par ganger.
En som ikke ville at vi skulle vite hvem vennene hennes var.
Du bør se dette.
Hun kaller det et skrift.
Hun jobbet alltid med det. Dro stadig til Kinko's og lagde kopier.
Vil du bli kjent med datteren min, så kan du lese det.
- Hvordan endte du opp her nede? - Fordi jeg elsker berg-og-dal-baner.
Mamma døde da jeg var 16.
Ingen pappa, så jeg endte opp med å reise hit fra Louisiana.
Vasket motellrom fra Memphis til Nashville til Cincinnati.
Så hørte jeg om Cedar Point i Sandusky i Ohio.
Tenkte at et sted med 18 berg-og-dal-baner og et badeland ikke kunne være så verst.
Men jeg tok feil. Jeg vet ikke hva du har hørt om å vaske motellrom, Charlie,
men det er et lavtlønnet og farlig yrke. Det er begrenset hvor lenge det går opp.
Hva skjer så?
Så går det den andre veien.
Så... er det derfor du kalles Sewer Girl?
Fordi du levde i rennesteinen?
Nei. Nicky sier at jeg sitter fast på et lavere bevissthetsnivå.
Jeg blir sentimental av søte dyrebilder og horoskopet og greier.
Jeg kan velge et nytt navn når jeg utvikler meg, men jeg er vant til det.
Unnskyld, hva er greia med Nicky? Trodde han var vokalist i et coverband.
Du skjønner det ikke, Charlie, men det vil endre seg. Bandet er coveret.
Bli med meg.
Nå.
Kom igjen.
Ok. Dette er bandets øvingsrom, men vi bygger det om.
Du trenger ikke å vite til hva. Men alt utstyret skal ned i kjelleren,
vinduet må dekkes til, og teppet må vekk.
- Det er et stort teppe. - Da får du sette i gang.
Skal jeg gjøre det helt alene?
- Var det Nickys idé? - Vi gjør ingenting som ikke er Nickys idé.
Hei. Er det til meg?
Det raker deg ikke, er hva det er.
BEVISMATERIALE
LAT SOM OM DU IKKE ER ENSOM
Han var keitete. Som en valp. Snille øyne. Smilte mye.
Kanskje noen fregner.
Og han hadde krøller. Krøllene til en hvit gutt. En manke.
Slike krøller?
Det er ham.
Perfekt beskrevet. Han er en jævla labradoodle.
Vent, en skyteepisode? Hvilken skyteepisode?
Rett utenfor festen. Jenta i Central Park. Den stakkars jenta studerte på NYU.
Mercer fant henne og la jakken sin over henne.
Eller Williams jakke. Han lånte den.
Da politiet fant narkotikaen, innså Mercer at William er en jævla junkie.
Går det bra med jenta? Vet du noe mer om henne?
Hun ligger i koma. Og de deler ikke mer informasjon.
- Hun er visst førsteårsstudent. - Å, førsteårsstudent.
- Hva har det egentlig å si, ikke sant? - Ja, det er tragisk.
Herregud. Jeg er så jævlig nervøs.
Jeg skjønner det.
Hallo.
Regan.
Styret skal ha et krisemøte. Vi må møtes på kontoret.
- I kveld? - Redd for det. Det haster.
- Jeg kan ikke. Flytt møtet. - Keith kan vel passe på barna?
Som fryktet er styret bekymret over tiltalen mot Bill.
Så forsikre dem om at han er uskyldig.
- Kan du hente... - Vel, jeg...
- Jeg har åpenbart gjort det, men... - Barn.
Amory, det er William. Han er i trøbbel, og jeg må stille opp.
William. Jeg visste ikke at du har fått kontakt med ham.
Beklager at jeg tvinger deg til å velge mellom din far og din bror,
men det er situasjonen vår.
- Jeg er her om du trenger meg. - Adjø, Amory.
Jeg hadde delt det om jeg ønsket det.
Min kjære, favoritten din.
- Laks. - Ok.
Herregud, jeg kan ikke komme sent. Jeg må dra.
Du skal vel bli her, mamma?
Nei, vennen. Jeg kan ikke det. Jeg kom bare for å lage middag.
Og det burde vi takke henne for.
Jeg sa jo det, Cate. Gi opp. De blir ikke sammen igjen.
- Hei, det vet vi ikke. - Jo, det vet vi.
Men ingenting er viktigere enn familien.
Ok?
Jeg er glad i dere begge. Will, bare smak, vær så snill.
Du fikk tatt en lang titt i dag. Likte du det du så?
Jeg mislikte det ikke. Jeg bare skjønner det ikke.
Du er dama til Sol, ikke sant? Er du sammen med Nicky også?
Jeg beklager ikke at jeg ikke tilpasser meg dine småborgerlige følelser.
Monogami er et redskap i patriarkalsk kapitalisme.
Det høres ut som noe Sam ville sagt, og som jeg ville latt som om jeg skjønte.
- Sam er en som tror. - Som tror på hva? Å være lett på tråden?
Spør du meg, sparer Sammy seg.
Til hva?
Hvem vet? Kan være deg, Charlie-mann.
Hei. Kom hit.
Da vi begynte revolusjonen, visste vi at den ville ha en pris.
I kveld feirer vi en skadet kriger som kjemper for livet.
For Sam. Denne kvelden er for henne.
- For Sammy. - For Sam.
- For Sammy. - Sam.
Hva er for Sam? Hva er det vi gjør?
Vi kjenner ikke den jævla gutten.
Han har raskt innyndet seg hos oss, men hva har han egentlig å tilby?
Sam liker ham.
Jaså? Hun fortalte ham ikke en dritt, så hvorfor skal vi gjøre det?
Jeg vil vite hva enn Sam visste.
Slå meg bevisstløs. Lås meg inne. Tving meg til å jobbe.
Samme det. Jeg satser alt.
Fy faen.
Han satser alt.
Det får vi vel se på.
Tiden har kommet.
La oss ha det gøy.
- Slapp av. William ville ikke banket på. - Akkurat.
- Hei. - Hei.
Tusen takk for at du kom.
Regan, dette er Venus De Nylon.
- Hei. Jeg er Williams søster. - Visste ikke at han hadde en søster.
- Venus spilte keyboard for Ex Post Facto. - Stiller opp på deres vegne.
Alle fra bandet er enten enda mer ødelagte enn Billy,
hater ham eller er allerede døde.
Vel, vi som lever, må gjøre alt vi kan. Hallo. Hei.
Kom.
- Sett deg. - Takk.
Hei.
Jeg ville bare si takk for at du var der for William da ingen andre var det.
Selvfølgelig.
Er alle klare?
- Ja. - Ja.
William kommer inn hvert øyeblikk,
og han kommer nok ikke til å like det han ser.
Dere er her for å si at dere elsker ham. Kjærlighet gjør at folk må ta ansvar.
INGEN MISTENKTE ENNÅ I SKYTEEPISODEN I CENTRAL PARK
Du har nådd Sam. Legg igjen en beskjed. Eller du kan prøve personsøkeren min.
Postkassen er full og har ikke plass til flere...
- Hallo. - Hei, Mrs. Santos.
Håper jeg ikke ringte for sent.
Hallo, William. Jeg heter Earl.
Disse folkene er samlet her i dag fordi de frykter at du kommer til å dø.
Vil du sette deg?
Nei, Earl, det vil jeg ikke.
Ok, hør her. Dette var min idé, William.
Du kan være sint på meg, men mest av alt må du være sint på deg selv.
Misbruket ditt forringer ditt arbeid som kunstner,
men løgnene dine forringer deg som person. Så ikke lat som om du er bedre enn dette.
Er du ferdig?
Earl gjør bare jobben sin. Og jeg har forståelse for det.
Faen. Jeg mener, Bruno skjønner jeg.
Jeg har ingenting som du kan selge,
og derfor har jeg ingen verdi for deg.
Men du, babe.
Du?
- Trodde du virkelig det ville funke? - Han trodde ikke det ville funke.
Han går bare tom for måter å vise at han elsker deg på.
Hvem er du, egentlig?
Ikke gjør det, er du snill.
Jeg er imponert.
Hei, Reegs.
Hvor lenge er det siden sist? Femten år, ikke sant?
Ja. Mer eller mindre.
- Jøss. - Så lang tid tok det å finne deg.
Er det sant?
Ikke gjør det. Ikke gå. Nei.
Jeg savner deg.
- Herregud. - Nei, jeg savner deg veldig.
- Jeg kan ikke gjøre dette akkurat nå. - Jeg har aldri sluttet å savne deg.
Det var ikke vanskelig å finne meg.
- Så hva enn dette er... - Nei.
- Jeg var i et band. Vi lagde et album. - Jeg vet det.
Jeg hadde en utstilling på et galleri, og det var en anmeldelse
i New York Times, for faen.
Jeg var aldri mer enn 20 minutter unna deg. Du kunne ha gått.
Jeg hadde familie. Jeg hadde to barn. Jeg var gift. Jeg hadde jobb.
- Jeg var akkurat der du forlot meg. - Der jeg forlot deg.
Jeg ville at du skulle bli med meg.
Jeg bønnfalte deg, for faen. Jeg ville bare beskytte deg.
Jeg ville at faren vår skulle beskytte deg.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre. Livet mitt hang i en tynn tråd.
- Jeg måtte finne en måte å overleve på. - Vel, gratulerer med at du overlevde.
Vær så snill.
Du trenger ikke å gjøre noe.
Jeg er glad i deg. Jeg kjenner ikke disse folkene,
men jeg skulle ønske du skjønte hvor glad jeg er i deg.
- Vet du at pappa er syk? - Pappa?
Vet du at han hadde ønsket deg velkommen tilbake med åpne armer?
Pappa er en jævla feiging.
Du er en feiging.
Hver og en av dere er en jævla feiging! Ok?
Mener du at å sette et skudd er modig? Du er så jævlig kul, eller hva?
Vi har visst mye å diskutere, så la oss sette oss og drikke te.
Du skjønner, dette er grunnen til at jeg kom hjem.
Jeg husket at det var her. Så tusen takk.
William, du kan forandre hele livet ditt akkurat nå med bare én beslutning.
Vær så snill, William. Kan du bare høre på ham?
- Jeg bønnfaller deg. - Hold kjeft! Slutt!
Slutt, Mercer.
Så du vil bare elske meg hvis jeg blir med Earl?
Jeg vil ikke ha slik kjærlighet.
Nei takk. Jeg vil ikke ha det.
Jeg er lei for det.
Tony, hvordan går det?
Jeg skal til Aspen med familien i kveld. Jeg kan levere papirarbeidet på veien.
Ja, takk. Funker det? Jeg har det med meg.
Ok. Greit, flott. Vi ses snart.
Leter du etter noe?
Du vil vel ha det tilbake?
Jeg heter Sam.
- Hei, Sam. - Hei.
LANDESMAN STUDENTHJEM
KUN FOR BEBOERE
Så galt. La oss dra et hvilket som helst annet sted.
- Nei. - Det er et hotell på Union Square.
Dette er mer gøy. Gutter får ikke være her etter elleve.
- Gutter? - Ja.
Sam.
JEG ELSKER PANDAER
Ok.
Din romkamerats pandafetisj gjør ikke dette mindre rart.
Hun feirer jul i Des Moines,
- så du kan fokusere på meg, ikke henne. - Ok.
Hva med deg? Hva liker du? Det ser ikke ut som om du bor her.
Jeg liker deg. Og du vet hvor jeg bor.
Apropos...
Ja?
Nå som jeg kjenner deg, innser jeg at jeg ikke...
At jeg ikke egentlig kjenner deg. En gift finansfyr.
Hvordan endte du opp ved døren min?
Du er ikke den eneste med hemmeligheter.
Hvem, jeg? Jeg er en åpen bok.
Den største løgnen din så langt. Se hvor lett du løy.
- Si hvem du jobber for. - Ingen. Selvstendig næringsdrivende.
Alle er underlagt noen.
Hei.
Det er min dør.
Akkurat.
Pandaelskeren fra Des Moines. Jeg er en venn av Samantha.
Jeg bare lurte på om du vet hvordan det går med henne,
- eller om du har sett henne nylig. - Ja, politiet lurte på det samme.
Var politiet her?
Jeg...
Hei, kan jeg spørre deg... Sam sa hun skulle bli sisteårsstudent til høsten.
Nei, hun begynte forrige høst. Hun er førsteårsstudent.
Hei. Vi kan spise lunsj sammen i morgen.
Tim, jeg setter pris på at du alltid har støttet meg.
Takk. Vi holder kontakten. Greit, takk.
Regan, hvordan gikk gjenforeningen med William?
Den var kortvarig. Og jeg ser at jeg er for sen.
På ingen måte. Amory har stilt opp og reddet dagen.
Han skal være midlertidig styreleder til vi finner en passende erstatter.
Styret er veldig fornøyd. Vi har fått skipet på rett kjøl.
Ja, eller kapret det. Du tvang faren min til å pensjonere seg,
og så faller CEO-jobben i fanget ditt.
Midlertidig. Til vi finner en permanent erstatter.
Synd at det ikke gikk bra med broren din,
men jeg trenger deg også. Nå mer enn noensinne.
Vi trenger hverandre. Vi ses i morgen tidlig.
Ja.
Ikke...
- Kom igjen, Profet. Kom frem hit. - Hva?
Ne cede malis. Betyr "ikke gi etter for ondskapen".
Det er mottoet til Bronx. Kom.
Faen meg vakkert.
Hva er galt, Charlie-mann?
Jeg skjønner ikke hva vi gjør her.
Sam elsker musikk. Hun liker ikke vold.
- Hun ville aldri skadet noen. - Ikke vi heller.
Det går bra, Charlie. Ingen bor i bygningen.
Så hvorfor?
Sam stilte det samme spørsmålet.
Jeg gjorde mitt beste for å svare på det. Vi elsker denne byen.
Den burde tilhøre musikerne og kunstnerne.
Svarte og brune folk.
Drømmerne, junkiene, poetene.
Men noen slemme folk prøver å ta den fra oss, og...
...vi bare slår tilbake.
- Ved å sette fyr på den? - Du må stole på meg, Profet.
Vi har en plan.
En plan om å la byen være for folket,
og få jævlene som stjeler øya vår, bak lås og slå.
Vi skaper en ny verden. Det krever at vi tilintetgjør den gamle.
Og det føles jævlig bra å sprenge ting.
- Visst faen. - Så jævlig bra.
Vi sang sanger om det.
Hvis spørsmålet er "hva ville Sam gjort?"
så tror jeg vi alle vet svaret. Sam var en av oss.
Du kommer ikke nærmere sannheten ved å løpe i motsatt retning.
Kom igjen. Slå deg sammen med oss. Vis Sam hva du er laget av.
En mistenkt i skyteepisoden i Central Park har blitt identifisert.
Politiet leter etter en hvit mann mellom 15 og 25 år.
Middels høy, tynn, mørkt hår og mørke øyne.
Hvis du har informasjon, vennligst ring NYPD på telefonnummer 212-111-TIPS.
Skyteepisoder i parken...
- Tynn gutt, buskete hår. - Som om en puddel døde på hodet hans.
Han var ikke en gutt. Han var rundt 40.
Soss, velkledd, Rolex.
- Jeg skal få tak i videoopptaket. - Hvis det ikke er gutten, hvem er det da?
Bli med meg.
- Ja. - Hei.
- Moren til gutten på bildet ringte oss. - Jeg kommer med en gang.
Sommerferier i Southampton. Så mange gode minner.
Noen ting er det best å la være glemt.
- Kom igjen, Charlie. - Kom igjen.
- Du greier det, Charlie. Pust. - Gjør det.
- Vi tror på deg. - Kom igjen.
- Kom igjen, Profet. - Ikke tenk.
Bare kast.
- Vi kan stikke. - Vi drar.
Ja.
Kom, Charlie-mann.
Kom, Charlie-mann! Kom!
Keith?
Hva var det som hastet så mye at det ikke kunne vente?
Det var her jenta ble skutt.
Ja, jeg så politiet fra festen.
Er du interessert i saken?
Jeg bare lurte på... Jeg mener...
Jeg tror jeg vet hvem hun er.
Og jeg lurte på om du visste om...
Om du...
Om du visste om...
Keith, hva er det å vite om ei ung jente og en gift mann som hadde hellet med seg
og ble rik takket være familien til sin vidunderlige kone?
En slik mann ville vel ikke blandet forretninger med den slags fornøyelse?
Nei, det hadde ikke vært lurt.
Det ville vært ren idioti. Det ville til og med vært farlig.
Herregud, Amory.
Skjedde dette på grunn av deg?
Kom igjen, Keith.
Vi vet begge at dette skjedde...
...på grunn av deg.
Tekst: Espen Stokka