PAGAL GARTO RISKO HALBERGO ROMANĄ
Sveikas, Viljamai.
Labas.
Nusišypsosi mamytei?
Aš labai tave myliu, Viljamai.
Prašau, pasakykite kas nors, kas atsitiko.
Ar radote žmogų? Įnešėte neštuvus.
Neštuvai dar nėr blogai.
Gal tik dėl atsargumo?
Taip, blogai. Ne...
- Nežiūrėk. - O Dieve. Merseri, kas čia?
Nežinau. Nenoriu žinoti.
Brunas. Čia Brunas.
Ar viduje dar kas nors liko?
Dieve, kas vyksta?
Pažinojote auką? Ogenbliką?
Jis buvo Viljamo galerininkas.
Ir jo geras jo draugas.
O kur Viljamas?
Jo ten nėra.
Aš šiandien jį mačiau.
Pasak liudininkų, jį kažkas nusivijo į keltą.
Turbūt tie patys, kas darbavosi čia.
Ir? Ar jam viskas gerai?
Nėra konkrečių įrodymų, kad negerai, bet aš jį pamečiau.
Vadinasi, jūs esate tikri, kad gaisras - tyčinis?
Kam reikėjo Bruno mirties?
Nemanau, kad reikėjo.
Jie norėjo sunaikinti Viljamo tyrimo įkalčius.
Vajė...
Niki. Nagi.
- Įleisk mus. - Mes norim tau padėti.
Kuo?
Nesijaudink.
Kas vyksta?
Sakiau, nesijaudink.
Girdėjau, ką sakei. Klausiu ne tavęs, o jos.
Ten Nikis.
- Jis išgyvena dėl to, kas nutiko... - Pakaks, Sjuer.
Kur buvai, Čarli?
Nesijaudink.
Sakiau, palikit mane ramybėje!
Šūdas, Čarli.
Čarli, Pranaše.
Tu įeik.
Kančia mėgsta draugiją, berniuk.
Ne, ačiū.
Ar tau viskas gerai?
Iš kur?
Demonas pavertė mane sušiktu velniu.
Gal visada juo buvai.
Žinau apie tave ir Sam.
Radai nuotraukas?
Aš to nesitikėjau.
Mažylis užaugo.
Atleisk, vaikeli.
Atleisk. Ką galiu pasakyti?
Panoms patinka muzikantai. Net ir protingoms.
Ar tu jai jutai ką nors?
Ar tu ją myli?
Taip.
O ar
ji myli tave?
Nežinau.
Gal kurį laiką ir mylėjo.
Kodėl? Kodėl tik kurį laiką?
Jei radai nuotraukas, pats žinai. Tiesa?
Tai nutiko netyčia, bet tai ją palaužė.
Mus palaužė.
Ji ėmė viskuo abejoti.
Kaip galiu pamiršt, kas nutiko?
Ei, Same.
Same. Mūsų širdys - tyros.
Prašau, tikėk tuo.
Tikėk tuo.
Žinok, mes...
- Mes viską ištaisysime. - Ne.
- Neįmanoma jau nieko ištaisyti! - Liaukis.
Niki, viskas beviltiška. Viskas taip beviltiška!
Ji prarado viltį, Pranaše.
O dabar - ir aš.
Čarli, išteisink mane.
Išteisink mane, Čarli.
Man reikia atleidimo.
Žmogau.
Tau reikia išsimiegoti.
Eimori. Kokia staigmena.
Tikiuosi, maloni.
Atleisk, kad atvykau nepranešęs,
bet labai nerimavau dėl tavęs.
Aš, regis, nemačiau tavo atnaujinto buto.
Tėčio byla svarbi, bet dabar tam - netinkamas metas.
Kad pastaruoju metu tau nuolat netinkamas metas.
Todėl ir atvykau. Tau, turbūt, sunku.
Tas siaubingas reikalas su Kytu, tėvo sveikata, susitikimas su Viljamu.
Tu taip ir nepasakei, kaip jis pavyko.
Gerai.
Viljamo studijoje kilo gaisras.
Dieve mano. O Viljamas?
Jo ten nebuvo.
Užtat ten buvo Viljamo draugas Brunas.
Jis žuvo.
Viljamas dingo.
- Siaubas. - Kažkas vijosi Viljamą iki kelto.
Pasak policijos, tie patys žmonės, regis, sukėlė gaisrą,
ir Merseriui bute taip pat nesaugu.
- Ir jis atėjo pas tave? - Taip.
Sužinojusi, kas nutiko, aš pati jį pakviečiau.
Tikiuosi, pakviesi ir mane.
Aš nepažinojau Bruno, bet žinau, koks jis buvo svarbus Viljamui.
Ir jo nebėra.
- O Viljamas... - Dėl Viljamo.
Tie banditai, kurie jį vijosi, ką policija apie juos žino?
Pavardes, veidus ar jie dar laisvėje?
O kas? Gal tapsi savanoriu tvarkdariu?
Žmogumi su kauke?
Juodas humoras, svarbus sunkiu metu.
Turiu ryšių su tais, kurie gali padėti.
Su policija, pakrantės sargyba, povandeninės paieškos tarnybomis...
Mes ieškome ne kūno.
Viljamas atsiras gyvas ir sveikas.
Pone Gudmanai, jei tik norai pildytųsi.
Mano noras vienas - kad išeitumėte.
Jis bus išpildytas.
Duok. Eimori, mes pavargę.
Ačiū, kad apsilankei.
Jei ką nors sužinosime, pranešime.
Tikiuosi, jūs pailsėsite, pone Gudmanai.
Kai tokia padėtis, kas žino, kas dar gali nutikti?
Rigs, išeisiu pats.
Labas, čia Nikis. Jei atvirai, neklausau aš šių žinučių.
Pašto dėžutė pilna ir...
Po velnių, močkrušy tu!
Dieve! Nudėjai pašalinį žmogų, o Viljamas dar gali būti gyvas!
Po galais, šūdžiau!
Sugadinai man gyvenimą!
Važiuok.
Kas gi tą vakarą nutiko?
GAISRO SPORTO PREKIŲ PARDUOTUVĖJE METU ŽUVO DARBUOTOJAS
Pone Jengai? Tikiuosi, nesutrukdžiau.
Ne, žinoma.
Durstykite, baksnokite, kiek jums reikia. Aš galiu išeiti.
Aš čia ne Sam apžiūrėti atėjau. Norėjau pakalbėti su jumis.
Pone Jengai, Sam būklė nesitaiso.
Bet ir neblogėja, tiesa? Tai gerai.
Ne taip gerai, kaip tikėjomės.
Panašių sužeidimų metu yra tam tikra dinamika,
kuomet, praėjus kelioms savaitėms,
gyjančios smegenys pabunda.
Mes to nematome.
Kol kas.
Galbūt, to jau neįvyks.
Ką norite pasakyti?
Jums nebūtina nuspręsti šiandien ar rytoj,
tačiau patarčiau pagalvoti apie tai,
jog sprendimą priimti teks.
Aš negaliu.
Aš net nemąstysiu.
Aš nepasiduosiu.
Pone Jengai, tokiais atvejais mes tai vadiname ne pasidavimu,
o paleidimu.
Prašote orderio? Kažką išsiaiškinote?
Galbūt, jei paremsite mane.
Dieną po šūvių parke
paprašiau visų pastatų šalia parko apsaugos kamerų įrašų.
Visi man atsakė.
A. Prabangūs namai, turtingi savininkai saugo savo privatumą...
Taip, būtent.
Neduokdie pamatysim kokią meilužę ar kokaino prekeivį,
dirbdami savo darbą.
Bet suprantu, kodėl man atsakė.
Neturėjom aiškių įkalčių, siejančių gyventojus su nusikaltimu,
bet gal dabar pavyktų?
Mergina laukė priešais Hamiltonų-Svynių namą.
Viljamą Hamiltoną-Svynį sekė nuo Hamiltonų-Svynių kontoros pastato.
Čia - aiškus ryšys.
Su kuo?
Laikraščiai rašo, kad Bilas vyresnysis turi bėdų su teisėsauga.
Bilo nebuvo nei vakarėlyje, nei kontoroje tomis dienomis.
Anot liudininkų, Viljamas ten susitiko su savo netikruoju dėde Eimoriu Guldu.
- Bus sunku... - Guldas buvo tame vakarėlyje.
To pakanka, kad užklaustume, ar kameros
neužfiksavo jo.
Guldas - rimtas rėmėjas.
Jis remia visus - nuo skyriaus, miesto tarybos iki mero.
Reikalas slidus.
Kapitone, skambino iš ligoninės.
Mergina gali neišgyventi.
Turime ją, kūną, rastą po gaisro, dabar dar ir Hamiltonas-Svynis dingęs.
Tai jau panašu į trigubą žmogžudystę.
Norit atmesti to tipo baudas už parkavimą, jūsų reikalas.
Bet nuo šito nusisukti dabar - blogai.
Jei gausi parašą, gausi orderį.
Sėkmės ieškant teisėjo, kuris nebūtų papirktas Guldo.
Ačiū.
- Pone. - Ką turi?
To sprogimo Bronkse tyrimo ataskaita.
Panašu, kažkas gavo krūvą fejerverkų.
Samantos Jeng tėvas gamina fejerverkus.
Alio? Taip? Taip.
Ačiū. Iki.
Renkis.
- Kas? - Žinau, kur jis.
Atėjau, kai tik paskambinai.
Ačiū.
Kodėl pas mus nakvojo mokytojas iš mūsų mokyklos?
Jo vardas Merseris, ir jis - tavo dėdės Viljamo vaikinas.
Taip, esu mokytojas, vardu Merseris,
ir Viljamo vaikinas.
Kur dėdė? Noriu su juo susipažinti.
Tikiuosi, labai greit galėsi tai padaryti.
Iki.
Myliu tave, labai.
Pažvelk į mane. Aš tau viską paaiškinsiu.
Nenoriu pasirodyt šūdžium,
bet tu trauki Rigan į Viljamo gyvenimą.
Mums dabar sunkus metas.
Pats turbūt žinai, jog Viljamas tik komplikuoja padėtį.
Gal padėtį komplikuoja faktas,
jog visų pirma jie buvo išskirti.
Man tik rūpi Rigan.
Žinoma, mano gerbūvis tau rūpi labiausiai.
Aš pasirūpinsiu savimi pati.
Gerai. Tik būk atsargi.
Ilgėja sąrašas dalykų, apie kuriuos Viljamas man nieko nesakė.
Jūs turite namą Hamptonse.
Nors gal ir nustebčiau, jei neturėtumėte.
Tuose namuose buvome visi kartu paskutinį kartą.
Tai buvo paskutinė vieta, kai mes dar buvom laimingi.
Po mamos mirties tėvas pasinėrė į darbą
ir savo naujosios draugės Felicijos glėbį.
Mes su Viljamu vienas kitam buvom viskas.
Tikrąja šio žodžio prasme.
Pažvelk į Eimorį. Liuciferis ir jo trys raganos.
Kaip manai, apie ką jie kalba?
Rengia šabą, šoks nuogi šviečiant pilnačiai.
Lažinuosi, paaukos kokį banko stažuotoją.
Rigan, brangioji, noriu tave su kai kuo supažindinti.
O manęs su niekuo nenori supažindinti?
Jis - ne tavo skonio.
Ateik.
- Gerai, ką sumanei? - Štai ji.
Bilo duktė. Rigan Hamilton-Svyni.
- Sveikas. - Sveika.
Ką tik iš Vasaro. Argi ji ne nuostabi?
Lyg Botičelio angelas, virtęs vienu Čarlio angelų.
Ką tu čia šneki? Turi paaiškinti.
Tai - komplimentas.
- Tiesa, pone Guldai? - Teisingai.
Mano tėvas irgi kalba tokia pat senovine kalba,
tad aš ją perpratau.
Šis sąmojingas jaunuolis mokosi Jeilyje.
Ir, taip, jis - tavo tėvo naujojo partnerio sūnus.
Ši partnerystė vieną dieną jums atneš didelius turtus,
jei, žinoma, pavyks susiliejimas.
Kalbant apie susiliejimus, paliksiu jus susipažinti.
Dieve mano. Atleisk. Jis psichas.
- Neabejoju. - Taip.
Aš pats paprašiau mus supažindinti.
Maniau, gal nueisim kur nors pasikalbėti.
Gerai.
Visiems labas!
Dėkoju visiems, kad atėjote.
Šią dieną prisiminsiu visą gyvenimą,
ir net tik dėl to, jog tai - geriausias vasaros vakarėlis.
O ir dėl to, jog mes su Bilu
ketiname tuoktis!
Taip!
Tai sužadėtuvių vakarėlis!
Rimtai, tėti?
Žinau, kad ji jums nepatinka.
Todėl taip nusprendei mums tai pranešti?
Aš prašiau jos to nedaryti.
Būtent.
Todėl ji mums ir nepatinka.
Tėti.
Mieloji, pasidžiauk dėl manęs.
Ji vis tiek kieta, tiesa?
Privertė jį nupirkti jai žiedą.
Manai, ji laukiasi?
- Turbūt, taip. - Ką? Ne.
Felicija priaugo 13 kg?
Tu ką, juokauji?
Už jokius pinigus ji to nepadarytų.
Ką veikiate?
Tu nesustoji. Man patinka.
Mes su broliu virškiname tragišką naujieną.
Tragiška.
Gal pasivaikščiokime? Įkvėpkime gryno oro.
Mes - lauke. Čia pilna oro.
- Sveikas, Viljamai. - Labas, Bretai.
Labas.
Išeikime sekundei.
Taip. Eik, eik.
Tik nesileisk, kad tėtis tave pričiuptų. Kad Felicija nedžiūgautų.
Būk atsargi.
Spėk, kas turi raktą nuo namelio?
Ten - gausus baras.
Pagaliau mažasis princas atsibudo.
Laukiau, kol paaiškės, ką kviest - policiją ar koronerį.
Ne. Prašau, neskambink niekam.
Džeikobas, tiesa?
Prisimeni mano vardą.
Nesisveikindavai, kreipdamasis vardu.
Ir šiaip nekreipdavai į mane dėmesio.
Aš atsiprašau.
Aš atsiprašau už savo elgesį.
- Žmonės keičiasi. - Tik ne tokie kaip tu.
Leisk, atspėsiu.
Susileidai visą savo palikimą į veną
ir atsibeldei vogti šeimyninio sidabro.
Aš suprantu.
Ir aš suvokiu, jog manęs nemėgai
ir nepritarei mano gyvenimo būdui,
bet aš žinau, kad ištikimai dirbai mano tėvams ir seseriai
kelis dešimtmečius.
O aš čia tam,
kad išgelbėčiau savo šeimą.
Nesiginčysiu. Buvai išlepęs vaikas ir nedėkingas paauglys.
Tačiau tavo gyvenimo būdas,
jei bent kiek būtum pasidomėjęs tavo namuose dirbančiais žmonėmis,
žinotum, jog tokį gyvenimo būdą išpažinau dar tada,
kai tai dar nebuvo madinga.
Bet, taip.
Tavo mama buvo man labai brangi. Tesiilsi ji ramybėj.
Nepaisant visko, tavo šeima nusipelnė geresnės lemties.
Taip.
Ir už tai atsakingas vienas asmuo.
Eimoris Guldas yrėsi papirkinėdamas padavėjus, durininkus.
Kapstydamas purvą apie tuos, kuriuos dabar vadina savo draugais.
Tai prievartavimas.
Būtent.
Bet tas šūdžius buvo gudrus.
Jis siekė vertingesnio dalyko nei pinigai.
Ko?
Ryšių.
Tylą jis iškeisdavo į kvietimus.
Susiveikdavo vietas prie stalų labdaros renginiuose,
privačiuose lėktuvuose.
Taigi, vieną dieną jis atsidūrė prie vieno stalo su Bjanka Džager „Studio 54“ teatre,
ir niekas nesuprato, kaip jis ten atsirado.
- Kartą pastebėjau mane sekantį senį. - Taip?
Pradžioj maniau, kad mane kabina, bet paskui pažinau jį.
Buvau jį matęs čia, su Eimoriu.
Manau, kad jis buvo koks privatus tyrėjas.
Eimorio namelis.
Ką tikiesi rasti viduje?
- Įrodymų. - Kad jis šantažuodavo?
To, kad jis prikišo nagus pašaunant niekuo dėtą merginą.
Ką? Žmogžudystė?
Kas?
Nemanai, kad Eimoris galėtų?
Priešingai. Manau, kad Eimoris Guldas - labai blogas žmogus.
Ne. Aš nesakiau... Ne. Atšok nuo manęs.
Liaukis. Ko čia verki? Tau patiko.
Panele Rigan?
Rigan!
Ei! Tu!
Gerai praleidot laiką?
Vadinasi, žinojai.
Puikiai žinojau ir jutau.
Tačiau tai nebuvo mano reikalas.
Dėl to ir susiginčijote, tiesa? Vestuvių dieną.
Žinau, kad vestuvės šlykščios, bet jos vyksta.
Ir buvai išvykusi į koledžą, taip?
Linksminaisi Italijoje,
kol aš čia koviausi
prieš vieną bedieviškiausių santuokų.
Rimtai.
Bet tėtis tik dar labiau ėmė manęs nekęsti, taigi...
Nori?
Gerai.
Tai liūdi ne dėl vestuvių.
Rimtai,
- kam tos ašaros? - Liaukis.
Aš neverkiu, bliamba.
Nagi.
Esi tėvelio numylėtinė, universitetą baigei summa cum laude,
esi įmonės ateitis,
ir tas tavo irkluotojas vaikinas...
Abejoju dėl jo IQ, bet ta krūtinė...
Tavo gyvenimas tobulas, Rigan.
Aš galiu...
Galiu ištverti jo buvimą vestuvėse.
Bet Eimoris ką tik pasakė, kad tėtis jam skiria vietą taryboje.
Jis liks mūsų gyvenime amžiams.
Aš negalėsiu ten dirbti.
- Negalėsiu ten dirbti. - Nesuprantu, apie ką tu.
Aš negaliu tau pasakyti. Net Kytui nesakiau.
Ko nesakei Kytui?
Ką galėtum pasakyti Kytui? Kad permiegojai su tuo tipu?
Gerai, Rigan,
tai ne Kyto reikalas.
Tai nebuvo savanoriškas permiegojimas.
O Dieve.
Tas tipas iš praėjusių metų vakarėlio?
Kai pabudau, jis sakė, kad anksti išvykai.
Kad tau teko anksti išvykti į mokslus.
- Nenorėjai patekti į kamščius. - Jis melavo.
Bliamba.
Tuomet jis turi sėst į kalėjimą.
Ką? Kartu su kitais Gebenės lygos prievartautojais?
Jo žodis prieš mano.
Pats žinai, kaip būna.
Bliamba.
Jutau, kad derėjo likt su tavim.
Tu negalėjai žinoti. Aš nežinojau.
Jis nusivedė mane į namelį.
Ju žinai, kad tik Eimoris turi raktą?
Prakeiktas Eimoris.
- Sakei tėčiui? - Žinoma, ne.
Privalom neprileisti tų žmonių prie mūsų šeimos.
Jau įvyko įmonių susijungimas.
Aš kalbu apie Guldus.
Eikš! Privalom jam dabar pat pasakyti.
Prašau, Viljamai. Nereikia.
Atleisk man.
Prašau.
Turi pasakyti tėčiui.
Privalai.
Naujieji mūsų verslo partneriai nedalyvaus mūsų šventėje,
kaip ir kituose renginiuose ateityje.
O kadangi ji jau gavo diplomą,
Rigan gaus vietą taryboje.
Nežinojau, kad yra laisva vieta.
Atsirado.
Ir viskas?
Šį reikalą aptarėme su tavo seserimi atvirame asmeniniame pokalbyje.
Imsimės žingsnių šiai padėčiai ištaisyti pačiu geriausiu būdu.
Noriu pasakyt...
Aš tik...
Maniau, kad geriausias būdas būtų išvaryti šitą prievartautoją skatinusį psichopatą
- iš mūsų šeimos, bet... - Viljamai, prašau.
Aš net nesuprantu šių žodžių.
Jei jie - kandūs ir iracionalūs, manau, yra skirti man.
Mielai paaiškinčiau
- juos tau. - Ne!
Viljamai, man jau įgriso tie tavo
vaikiški kaprizai ir pasipūtėliškos pastabos.
Nekalbant jau apie čekius, kuriuos man tenka išrašinėti,
- kai esi išspiriamas iš universiteto. - Koks siaubas.
Ir nemanyk, kad nežinau apie tavo naktines išvykas į parką.
Tu mane seki?
Negi manei,
kad tėvas tau leis klajoti niekieno nestebimam po miestą?
Tai tu mane stebėjai?
Tėti,
šis žmogus yra iškrypėlis,
o ji - sielas ryjanti barakuda.
Jie abu mūsų šeimos kraują siurbiantys vampyrai!
Bilai, jam negalima taip su mumis kalbėti.
- Tu peržengei ribą, jaunuoli! - Kokią ribą? Liaukis. Ribą?
Po to, ką jis padarė Rigan?
Niekada neskaudinčiau nė vieno iš jūsų.
Viljamai, mes juk iki galo nežinom, ką jis padarė.
Taip, jis melagis, akivaizdu.
Bet mes nežinom, ar jis meluoja ir apie tai. Tiesa?
- Juk buvau girta. - Ne.
Taip, tai buvo kvaila!
- Tu rimtai? - Aš negadinsiu tėčiui gyvenimo dėl šito.
Aš neketinu gadinti jam gyvenimo. Ne.
Aš noriu jį išgelbėti. Noriu išgelbėti ir tave.
Rigan, prašau, pastovėk už save dabar.
Prašau!
Nagi...
Žinote, ką? Velniop jus visus.
Jūs visi viduje mirę.
Ir nešdinsiuos iš čia kuo toliau, kol jūs nenužudėte ir manęs, aišku?
Gražių vestuvių.
O gal laidotuvių?
Po to nei jų, nei jos nemačiau 15 metų.
Kas čia, po galais, Rigan?
Ką?
Ji buvo nėščia?
Eina šikt.
Tas krušlys iš Gebenės lygos užtaisė jai vaiką.
Ji, matyt, tuo pasirūpino prieš išvykdama į Italiją.
ŠVENTOJO KRYŽIAUS NAMAI VIENIŠOMS MOTINOMS
O gal ji iš viso nevyko į Italiją.
Vargšelė.
O Dieve.
Negaliu patikėti...
ROBERTAS SPAIROSAS JAUN.
Rigan išgyveno košmarą ir man nieko nesakė.
Jei būčiau žinojęs,
būčiau elgęsis kitaip, tiesa? Viskas būtų kitaip.
Jėzau. Eimoris turi visų mūsų bylas.
Tavoji - stora kaip sumauta telefonų knyga.
Tavo grupės nario perdozavimas.
Paminėti visi vyrai, su kuriais buvai ar iš kurių pirkai kvaišalus.
Bet nieko apie Nikį?
Nelogiška.
- Kas čia? - Tai verslo bylų krūva.
O Nikio byla būtų tarp asmeninių.
Nebent Eimoriui tai - verslas.
NIKOLAS ITONAS MAKĖJUS, GIM. 1977 M.
Eina šikt, bliamba.
Pala. Kas toks Nikolas Makėjus?
Nikis Chaosas. Čia jo nepilnamečio byla.
Jo sekimo ataskaitos.
„Viešas nusižengimas. Vagystė iš parduotuvės.
Padegimas.
Padegimas. Dar daugiau padegimų.“
IŠVADA
„Makėjus - intraveninis narkomanas.
Jis demonstruoja akivaizdžius piromanijos bruožus...“
„...impulsų valdymo sutrikimas dėl neišspręstos vaikystės traumos,
būdingas jauniems vyrams.
Dėl polinkio kelt gaisrus
Makėjus gali būt tinkamas kandidatas „LH projektui“.
Koks dar „LH projektas“?
Nežinau.
Bet pažįstu tą, kuris gali žinoti.
Turiu grįžt į miestą ir kuo greičiau.
Nuvyksiu autobusu ar traukiniu.
Arba galiu užpilt kuro į tą vogtą katerį.
Turėčiau jį grąžinti, taip?
Taip.
Aš paskambinau.
Ji prašė palaikyti tave čia, iki kol atvažiuos.
Tu gyvas, biče!
Taip.
Aš taip bijojau.
Viskas gerai. Tikrai.
Viljamai, nutiko tragedija.
Brunas.
Sveiki.
Teks rodyti apsaugos kamerų įrašus.
Stroncio nitratas dega raudonai. Vario chloridas - mėlynai.
Jei juos sumaišysi, gausi naują spalvą. Violetinę.
Kaip su vaikiškom kreidutėm.
O juodi milteliai?
Kažkoks pulveronas. Laikote tokius?
Žinoma. Tai sprogmuo.
Kad iškeltų užtaisą į orą.
Bet jie laikomi atskirame inde.
Užrakinti.
Kas per šūdas?
- Kas? - Pavogta. Viskas.
O ką galima padaryti iš dingusių medžiagų?
Susprogdint visą kvartalą.
Užbaikime. Štai.
Gražuolė.
Sveikas, Pranaše. Pačiu laiku.
Kam?
Mūsų projektas baigtas.
Ateik.
Susipažink
su broliu demonu.
Stabdykite.
Paleiskite įprastu greičiu.
Jėzau, Niki, tu mus užmuši, bliamba!
Išjunk!
Aš erzinu tave.
Tai čia ne bomba?
O, ne. Tai tikrų tikriausia bomba.
Beliko laikmatį sujungti su detonatoriumi.
Dar ne dabar.
Ką ketini daryt su ja?
Atsakyti į tavo maldas.
Kas, jei tau pasakyčiau, kad žinojau atsakymus į tavo klausimus
nuo tos akimirkos, kai čia pasirodei?
Kas, jei ši bomba atkeršys
tam šėtonui, kuris šovė į Sam?
Žinai, kas šovė į Sam?
Taip. Neabejotinai.
Jis tas, kuris mano, kad žudydamas išsaugos savo paslaptis,
o Sam žinojo per daug jo paslapčių.
Pažįstate jį?
Veidas matyti neaiškiai, bet...
O šukuosena?
Taip. Ir tos kelnės.
Jis ateina nuo parko.
Pažiūrėkite į laiką.
Jis buvo išėjęs iš vakarėlio tuo metu, kai auka buvo pašauta.
Ponas Guldas?
Niki, žinoma, kad trokštu,
jog tam, kas šovė į Sam, būtų įvykdytas teisingumas.
Ir, taip, sunkiomis minutėmis aš linkėjau...
Meldžiau tam žmogui mirties.
Bet tai...
Bet tai didžiulė bomba.
Dailininkas tapo.
Šokėjas šoka.
Aš gimdau jėgą, kuri gyvena savo gyvenimą.
Ugnis kvėpuoja, Čarli.
Bet, skirtingai nuo mūsų, ji turi galią vandenį paversti garais.
Kietą - skystu.
Skystį - šviesa.
Ugnis - alchemikė. Magė.
Tame, jog jis turi mirti taip, yra poetinio teisingumo.
Jį pasiglemš nuostabi pabaisa, už kurios paleidimą jis pats man mokėjo.
Kokį šūdą čia mali?
Ar tau iš viso rūpi gentrifikacija,
menininkai, svajotojai? Ar tau tiesiog patinka deginti viską?
- Čarli. - Ne, rimtai.
Ar tu - nesveikas mulkis, mėgstantis ugnį,
o visa kita - melas,
nes tau stovi tik tada, kai kontroliuoji žmones?
Tau reikia išeiti, Pranaše.
Nieko gero iš to nebus.
- Sutinku. - Pala.
Jis negali išeiti.
Kodėl?
Jis per daug žino. Tiksliau, viską.
Velniop. Vienu lavonu daugiau, kam rūpi?
Ką? Ne!
Čarlio nežudysi!
Ar bent girdi save?
Ji teisi. Jis sumautas vaikigalis.
Jis nieko blogo nepadarys. Nurimk.
- Nepersistenk. - Iš kur žinai?
- Patrauk rankas! - Solai!
Tik duok priežastį ką nors nudėti.
- Nejudėt! - Solai! Liaukis!
- Nagi! - Jis bėga! Paleidai jį, bl...
- Bliamba. - Solai, stok!
Prašau!
Bliamba!
911. Kas atsitiko?
- Ten bomba. - Nesupratau?
Tie jaunuoliai gamina bombą.
Henrio Mechaniko gatvėje.
Tai buvęs restoranas „Cicciaro's“.
Didžiulė. Bomba, ne restoranas.
Kas kalba? Galima plačiau apie tai?
Taip, paskubėkite.
Čia Čarlzas Vaisbargeris. Aš nejuokauju.
Išvertė Egidija Namavičė