På Motherworld regjerte tusen konger ubestridt etter hverandre.
Men i den kongelige blodlinjens tørst etter makt
fortærte de alt på planeten sin.
Riket sendte sine soldater ut i rommets endeløshet
for å erobre alt på sin vei.
Motherworlds storhet virket endeløs,
helt til en svikefull morders kniv drepte kongen og dronningen
og brøt den kongelige blodlinjen for alltid.
I de kaotiske etterdønningene av kongens død
begynte flere erobrede planeter på randen av Motherworlds rekkevidde
å hviske om revolusjon.
En senator ved navn Balisarius brukte muligheten til å ta makten
og erklærte seg som regent.
For å vise styrke sendte han sin mest brutale kommandant
ut i de ytre deler av Motherworlds domene
for å finne og nådeløst knuse
dem som kalte seg opprørere.
Kora.
Trodde du var ferdig.
Alle er oppe i langhuset.
- Dette er de siste radene. - Ja vel.
Greit.
Den spurte hvor du var.
Han og broren tok en stor snøhjort, en hann.
Han ville vise deg den før den flås.
- Hvorfor spurte han etter meg? - Fordi han er…
Jeg trodde bare…
Du trodde.
Framover.
Lenge siden vi hadde ferskt kjøtt. Hadde glemt hvor godt det er.
Den sa de så sommerflokken komme tilbake, kanskje tre dagers ridetur unna.
- Han spurte etter deg. - Jeg hørte det.
Og ja, det er imponerende.
Hva da? Dyret?
Eller…
Eller jegeren?
Hei!
Mitt folk,
det er min plikt som leder av dette samfunnet
å minne dere på at innhøstingens guder krever en hyllest.
Ja.
Et offer.
Men vi vet alle at det er hoftestøt
og høye gledeslyder som får frøene til å gro.
Ja!
Så elsk med hverandre i kveld.
For avlingens skyld. For maten vi spiser.
- Ja! - Ja!
For gudene!
Gi oss litt musikk.
Litt musikk for å få oss i humør.
Den er en bra mann.
Du burde sove.
Han er den beste jegeren.
Og en lojal venn.
Har du tenkt på et mer permanent forhold?
Jeg vet han er interessert.
Han spurte meg selv.
Det er enkelt mellom oss.
Må det være mer enn det?
Det er bare…
Det ville vært ditt siste steg til å bli fullverdig medlem av samfunnet.
Dette er hjemmet ditt nå.
Jeg vil gjerne tro det.
Vet du,
de to sesongene jeg har tilbrakt her, har gitt meg glede
jeg ikke fortjener.
Men jeg er jo et barn av krig.
Å virkelig elske og bli elsket…
Jeg vet ikke om jeg er i stand til det.
Tanken på kjærlighet og familie ble banket ut av meg.
Jeg lærte at kjærlighet er svakhet.
Og jeg…
Jeg vet ikke om det kan endre seg.
Du burde hvile.
Ja.
Du gikk tidlig i går kveld.
Var du trøtt?
Ja, jeg ville ta en tidlig kveld.
Trodde du gjorde din del for avlingen.
For på vei hjem gikk jeg forbi huset til Den,
og det hørtes virkelig slik ut.
Jeg vet ikke hva du snakker om, Sam.
Det tror jeg du gjør.
Hva tror du de ønsker?
Alt.
Samme hva den potensielle fordelen er,
er det ikke bra å ha et krigsskip hengende over oss.
Det er problemet ditt. Din første reaksjon er alltid frykt.
Motherworld har dype lommer.
Jeg sier bare at vi kanskje kan få bedre pris
fra våre venner i nedre kretsløp enn fra gribbene i Providence,
som selger kornet vårt til Gud vet hvem.
Alle vet at du har solgt overskuddskorn
til fiendene av det skipet.
Hva ville de sagt om de fant ut hvor overskuddet havnet i fjor?
Jeg er ingen revolusjonær.
De tilbød beste pris. Jeg blåser i saken.
Tydeligvis.
Jeg tar ikke parti for noen, Sindri, bare dette samfunnet.
Det er min eneste lojalitet.
La oss begynne med å vise dem godvilje, ikke frykt.
At vi er partnere, ikke fiender.
Sa du "partner", Gunnar?
Ja. Er det et problem?
Det skipet representerer ikke velstand.
Hensikten er å ødelegge, kue og slavebinde.
Partnerskap er ikke i deres ordforråd.
Gi dem det de ber om. Men ikke røp noe om hvor fruktbart dette landet er.
Og håp at de drar før de finner ut hvem Gunnar solgte fjorårets korn til.
- Ja. - Jeg har hørt nok.
Vi røper ingenting.
Er det forstått?
De er her!
De kommer!
Hallo. Jeg er Sindri, far i denne landsbyen.
Velkommen.
Jeg er admiral Atticus Noble. Lojal representant for den drepte kongen.
Ta imot hans omfavnelse.
Far, du må fortelle om denne vakre landsbyen.
Bli med meg opp til langhuset.
Vi kan ta en kopp øl, så forteller jeg om livet her.
Høres perfekt ut. Vis vei.
Vi har skapt oss et enkelt liv her.
Og setter vår stolthet i kjærligheten til samfunnet
og det harde arbeidet for å overleve.
Folket virker sunne og velfødde.
Som deres leder må velstanden skyldes deg.
Nei, vi er et samfunn. Ingen person har æren.
I gode tider deles æren,
men når lageret er tomt, vet du hvem som har ansvaret.
Byrden med å være leder, antar jeg.
Så du forstår at en far
må gi barna mat?
Jeg håpet folket her på Veldt
kunne hjelpe oss å lete etter en gjeng revolusjonære som skjuler seg.
Som min kommandant regent Balisarius ba meg finne og stille for retten.
Vi er enkle bønder,
langt fra Motherworlds politikk.
Likevel kan dere tjene.
Opprørerne vi leter etter, har angrepet forsyningshavner.
Ledet av en kvinne ved navn Devra Bloodaxe og hennes bror Darrian.
De kommer til å bli tatt,
men det har tatt mer tid enn forventet,
og det begynner å tære på lageret.
Som dere kanskje har hørt, drives en hær av magen.
Jeg tenkte på et partnerskap, hvor dere forsyner oss med mat.
Av det dere har til overs, så klart.
Til gjengjeld får dere…
Skal vi si tredobbel markedsverdi?
Med den gaven kan dere kjøpe både skurtreskere og roboter,
og slipper å gjøre alt dette for hånd.
Vi mener at å arbeide for hånd knytter oss til landet
og ærer disse hellige markene som gir oss liv.
Man får ro i sinnet av å spille en uvurderlig rolle
i det viktige oppdraget med å finne Motherworlds fiender.
- Det er litt av et forslag. - Ja.
Om vi bare hadde noe å tilby.
Landet er steinete
og produserer knapt nok til oss selv.
Så dessverre må vi avslå tilbudet.
Men vi er takknemlige for nærværet til en så velvillig og mektig beskytter.
Ikke noe å tilby?
Ingenting?
Men landet ser så fruktbart ut.
Åkrene virker større enn befolkningen din trenger.
Jeg forstår hvordan det virker.
Men omfanget av plantingen er bevis på den brakke jorda.
Og våre tøffe vintre forverrer den korte sesongen.
Skal vi dele den koppen med øl nå?
Beklager.
Det er bare…
Se på disse vakre menneskene.
Jeg kan ikke tenke meg at denne hudgløden næres av brakkmark.
Hvem blant dere har oppsyn med avlingen?
Én av dere må ha grønnere fingre.
Noen?
Ja.
Det er meg.
Bra.
Ja, jeg har oppsyn med avlingen.
Hvis disse folkene stoler på deg, gjør jeg det.
Prøver bare å forstå hvordan jeg kan ta så feil av landet.
Sindri, vår elskede far, passer alltid på landsbyens ve og vel
og insisterer på å ha reserver i tilfelle sult eller tørke,
som du vet er en leders ansvar.
Men vi har vært heldige de siste par sesongene.
Overskuddet har vært mer enn vi kan lagre.
Så det kan være
en sjanse for at vi kan avse litt.
Avhengig av omfanget av behovet.
Bra.
Ja, det er alltid lurt å ha litt i reserve, ikke sant, far?
Jo.
Men jeg er forvirret.
Nysgjerrig på hvorfor du sa at det knapt produseres nok til folket.
- Det var visst ikke helt sant. - Vent.
Ingen prøver å villede deg, admiral.
Sindri har bare et mer konservativt syn på reserver enn meg.
Men vi er begge spente på et potensielt partnerskap.
Bare husk på realiteten av det vi kan forsyne.
Far, hvem er egentlig dette?
- Min… - Han er uviktig.
Jeg er bemyndiget av mitt folk til å snakke for dem.
Denne mannen har ingen myndighet her.
Du gjør lurt i å ignorere ham.
Nå vel… En splittelse.
Ikke helt det idylliske samfunnet jeg først så.
Far, kan jeg få
gi deg et råd om å takle undersåtter som må bli holdt på plass?
Folk kan miste alvoret av syne og av og til trenge en liten påminnelse
på hvordan de med makt håndterer dem uten.
Admiral.
Sindri…
Vær så snill.
- Jeg ville aldri… - Det er greit.
Jeg…
La meg vise deg hva jeg mener.
Vær så snill.
Admiral.
Nei, stopp!
Nei!
Hva har du gjort?
Når kan jeg forvente avlingen?
Jeg har ikke…
Jeg sa: "Si meg når jeg kan forvente avlingen."
- Om ni uker. - Godt.
Jeg kommer tilbake om ti uker.
Ha 10 000 fjerdinger klare til skipet mitt.
Vi produserer knapt 12 000. Vi kommer til å sulte i hjel.
Jeg forstår ikke hva du vil.
Det er enkelt.
Jeg vil ha alt.
Hør her.
Flytt alt utstyret til det store steinbygget.
Det bør holde foreløpig.
Marcus, du skal hjelpe meg å kaste ut beboerne fra vårt nye hjem. Ok?
Forstått, sjef.
Forstått.
Hei, alle sammen.
Jeg er JC-1435 fra Mechanicas Militarium,
kongens forsvarer.
Rettelse: den drepte kongen.
Det er min ære å tjene.
Jeg er menig Aris.
Vi flytter utstyr til det bygget hvis du kan hjelpe til.
Takk, menig Aris.
Det passer perfekt til mine instrukser.
Jeg snakker til deg, din skitne kloakkrotte. Kom hit.
Hva i svarte venter du på? Kom deg ut!
Det er greit!
Det er greit.
Takk.
Hva i de gamle guders navn glor du på?
Beklager, jeg bare ventet for å se om du trengte mer vann.
Mer vann?
Jeg liker dem slik.
Unge og sterke nok til å kjempe imot.
Sjef. Se, de etterlot oss en Jimmy.
Det er en Jimmy.
Visste ikke at vi hadde noen igjen.
Forsiktig. Bakken er ujevn til du kommer til broen.
Takk, mening Aris, men jeg tror jeg klarer meg.
De vil ikke kjempe mer.
- Hva mener du? - Det er noe i programmeringen deres.
Da kongen ble drept,
la de bare ned våpnene og nektet å kjempe.
Bare se. Uansett hva jeg gjør, kjemper de ikke imot.
Du!
Forsiktig med de greiene, din dumme maskin.
Jeg skroter deg, din dust. Hører du?
Du hører ikke.
Slutt.
Skal jeg skyte deg i stedet?
Jeg kan drepe deg nå uten at noen bryr seg.
- Ikke sant? - Det er nok.
Hva sier du? Vil du dø?
Hva blir det til?
Kom igjen, gutt.
Nok, sa jeg.
Få de kassene inn i huset nå, menig.
Ja, sjef.
Svikter du?
Nei.
Opp med deg. Gå til elva og vask deg.
Resten av dere, slutt å glo.
- Tlbake til arbeidet. - Kom igjen, jævler.
Du også, Marcus.
Forstått?
- Må stikke. - Ja.
Unnskyld meg.
Takk. Så snilt.
- Er du soldat? - For lenge siden.
Kan jeg sette meg? Jeg er Sam.
Vær så god.
Si meg, Sam, kjenner du historien om vår drepte konge
og hans vakre datter, prinsesse Issa?
Nei.
Du minner meg om henne.
I myten ble hun kalt frelserens beger.
Hun var pueri salvatoris.
Og selv før hun ble født,
lovet brødrene mine og jeg med alt vi var,
alt innenfor denne metallhuden,
å kjempe i hennes navn.
Så da vi hørte på en fjern slagmark
at hun, som det var spådd, hadde blitt født av kjøtt og blod inn i vår verden,
følte jeg stor varme for universet
og stolte på at hun skulle innføre en ny æra med fred og medfølelse.
Og få oss hjem.
Hun var magisk.
Ja. Hun var mer enn magisk.
På kroningsdagen hennes
ble hun, sammen med vår ærede konge og dronning,
drept med kaldt blod av dem de stolte mest på.
Jeg frykter vi har mistet litt av æren siden det sviket.
Jeg er redd vår medfølelse, godhet,
selv gleden,
døde med den unge jenta.
Jeg tror det lever i deg.
- Det er din feil! - Jeg visste ikke at han ville drepe dem.
Samme det. Han er død nå.
Hva med soldatene? Det blir det andre huset neste gang.
- Jeg vet ikke. - Slutt.
Hva om vi tar inn avlingen og ber om deres hjelp?
- Ja. - Vi gjør oss uvurderlige.
- Da dreper oss ikke hvis de trenger oss. - Han har rett.
Gårdsbruk er det vi kan, og som de ikke kan.
Om vi viser dem hvor gode vi er, blir de tvunget til å spare oss.
- Ja. - Ja.
- Enige? Arbeidet kjemper for oss. - Ja!
- Ja. - Enig.
- Arbeidet vårt kjemper for oss. Ja? - Ja!
- Ja. - Ja.
Da er det avgjort. Vi viser dem hvor verdifulle vi er.
Og når vi har oppfylt vår del av avtalen, må de revurdere hvor mye mat vi får.
- Ja. - Ja.
Vi kan appellere til dem i siloen, til deres menneskelighet.
- Ja, det må de. - Bra.
Så… Du flykter.
Trodde du hadde fått nok av det.
Du hørte dem. De har vrangforestillinger.
De tror soldatene vil vise nåde selv etter det de gjorde mot Sindri
rett foran dem.
Da jeg fant deg i det skipsvraket, vurderte jeg å forlate deg.
Jeg var redd du ville skape problemer.
Men angrer jeg på at jeg brakte deg inn i våre liv?
Nei.
Du har blitt en del av oss.
Men nå drar du når vi trenger deg mest.
Når folket ditt trenger deg.
Jeg kan ikke.
Vil ikke, mener du?
- Dette stedet er alt fortapt. - Men hva om det endret seg?
Hva om vi kjempet, ikke bare vi, men andre også?
- Hvem vil komme hit og kjempe? - Andre!
Andre som har grunn til å hate alt det Motherworld representerer.
Du kjenner dette universet bedre enn meg.
Hva om du finner krigerne Noble leter etter?
De fredløse, som kan kjempe med oss?
Finner jeg krigerne, vil jeg gi landsbyen håp.
Gir jeg håp, vil de kjempe og tape.
Jeg vil ikke ha det blodet på hendene.
Jeg vil ikke kaste bort livet slik dere gjør.
Se på dette.
Du, vannjenta!
- Kom hit. - Hva er det?
Trengte du mer vann?
Bare litt vann.
Slutt!
Ellers hva?
Hjelp!
Hjelp, vær så snill!
Hjelp!
- Hold munn! - Slipp meg!
- Hjelp meg! - Hold kjeft!
Nei. Vær så snill!
- Hold kjeft. - Noen må hjelpe meg!
- Hjelp meg! Slipp meg! - Hold kjeft!
Slipp meg!
Nei!
Flink gutt. Hva tenker du?
Jeg skal binde deg til en stolpe og tvinge deg til å se på
at hun går fra gårdsjente til hore.
Marcus, min gode mann…
Dette høres bra ut,
men du skal ikke gjøre noe.
Ikke før jeg har åpnet denne knoppen selv.
Så kan du få henne.
Så kan dere alle få henne.
Slipp henne!
Slutt!
Slutt.
Dessert. Perfekt.
Ta henne.
Vær så snill.
Jeg dreper henne.
Er det det du vil?
Se hvem som sluttet seg til oss.
Drep henne. Drep dem begge.
Hva venter du på? Jeg ga deg en ordre.
Drep denne…
Vi må kjempe.
Kora, du kan trenge denne.
Jeg fant den på krasjstedet.
Trodde den var borte.
Vår kultur liker ikke slike våpen.
Jeg fryktet at det var farlig.
Du hadde rett.
Takk.
Hvor skal du dra?
Det finnes en som heter general Titus.
Han var en gang Rikets helt,
som vendte sine egne styrker mot Motherworld.
Han er visstnok der ute et sted ennå.
Hvis jeg kan finne ham og menn han kan lede…
Gunnar.
I fjor, i Providence, solgte du korn til motstandsbevegelsen.
Ja. Jeg møtte en mann der som introduserte meg for opprørerne.
Bloodaxes.
- Vet han fortsatt hvor de er? - Muligens.
Kan du føre meg til ham?
Selvsagt.
Du! Ta ned en uraki til!
En general og en hær?
Vi kan ha en sjanse.
Vær forsiktig.
God tur til dere begge.
Så du var soldat for Motherworld?
Kjempet for Riket?
Det kan man si.
Høy rang, antar jeg?
Er du ettersøkt for desertering?
Det og mer.
Ja vel.
Noe annet du vil spørre om?
De dreper oss vel ikke bare?
Jeg forstår at de gjorde Sindri til et eksempel
for å true oss,
men vi er bare bønder, ikke en trussel. Hvordan vet du at de vil ødelegge oss?
Da de kom til min verden første gang, var jeg ni år.
De ba aldri om noe.
Det var ingen vilkår.
Bare tørst etter ødeleggelse.
Motherworlds styrker ble ledet av en ung general ved navn Balisarius,
som nøt ekstasen fra kamp.
Folkene i min verden forsvarte seg tappert,
men det gjorde bare den unge generalen mer rasende
og provoserte ham til å la sinnet gå utover uskyldige.
Jeg kom ansikt til ansikt med Balisarius,
som elsket å lede troppene,
ikke fra skipenes kontrolltårn,
men fra selve slagmarken.
Balisarius drepte hele familien min og tok meg med seg.
Vet ikke hvorfor han sparte meg.
Hvorfor, av de hundretusenvis han drepte, han valgte at jeg skulle leve.
Så noe i meg, antar jeg.
Noen å dele smerten med.
De ga meg navnet Arthelais,
og begynte opplæringen av meg i historiene til Motherworld.
Og i fem år bodde jeg på det skipet med soldatene som min eneste familie.
Ingen omsorg.
Bare krigens harde lærdom.
Han tok meg med på diplomatoppdrag,
og jeg var hans barn.
Jeg var hans protesjé. Hans elev.
Jeg var en av dem.
Datteren til en dekorert kommandant.
Venn av kongen og kongefamilien
og levde et privilegert liv.
Men uansett sosial status ble det forventet at jeg gjorde min plikt:
kjempe for Motherworld.
På militærakademiet oppmuntret de oss til å finne en elsker.
En vi ville gi livet for
når ekspansjonspolitikken ble for abstrakt,
og formålet med erobringen ble tapt i ren stridsvold.
Kom igjen!
Da jeg var 18, ble jeg offiser og hærfører.
Jeg kjempet for kongen i fjerne verdener
under banneret til et folk som drepte hele familien min
og ødela min verden.
De hadde lært meg opp, brutt meg ned og gjenoppbygget meg i sitt bilde.
Jeg sier bare dette så du vet hvem jeg er.
Du spurte hvordan jeg vet de vil ødelegge dere.
Det ville jeg ha gjort.
HAVNEBYEN PROVIDENCE
Hawkshawer.
Dusørjegere. De jobber for Imperiet.
Vent.
Å nei.
Det er vår mann. Han vi skulle treffe, som introduserte meg for Bloodaxes.
Ga Bloodaxes deg andre kontaktmåter?
Nei. De sa de søkte ly på en planet kalt Sharaan.
- Beskyttet av en kong Levitica. - Levitica.
Kom.
Carbost.
Jeg tror vår beste sjanse til å finne Bloodaxes
er å kontakte leviticanerne.
Det kan avsløre oss. Først finner vi general Titus, så opprørerne.
Er dette eieren din?
- Gå videre. Han er ikke til salgs. - Alt er til salgs her, så… Hvor mye?
- Jeg har et rom oppe… - Nei.
…med relativt rene sengeklær.
Sjenerøst tilbud. Men jeg tror ikke…
Jeg garanterer at i morgen tidlig
trygler du meg om mer.
Gå videre, sa jeg.
Kom igjen, mamma.
La ham komme og leke.
Du må stikke av.
Hør nøye etter, sjalu lille kjerring…
Hør nøye etter selv. Jeg sa du må stikke av.
Jeg søker informasjon.
Har noen her hørt om general Titus eller hvor han er?
Selvsagt, general Titus.
Galning. Vendte seg mot egne menn i Motherworlds styrker
i kampen om Sarawu.
Vet du hvor han er?
Det siste jeg hørte, var at han sloss i amfiteateret på Pollux.
Jeg ville vært forsiktig, frøken.
Forrige jeger som lette etter ham, endte med hodet på en påle
utenfor teaterinngangen
som en advarsel om å ikke plage ham.
Så han er på Pollux.
- Er det planen din? - Det er planen min.
Hva er det?
Da får vi finne et skip til Pollux.
Nå begynner å skjønne.
Du! Kjerring!
Du burde ha drept meg.
Nå skal du dø.
Jeg gir deg én sjanse til å snu deg og gå.
Gir du oss alle én sjanse?
Drep henne.
Imponerende.
Jobbet de hawkshawene som betalte deg, for Motherworld?
- Jeg liker ikke dusørjegere. - Jeg spurte ikke.
Jeg liker ærlig talt ikke dusørjegere heller.
Så du er leiemorder?
Nei. Det er ikke min greie.
Jeg er snarere en opportunist, kan du si.
En ekte helt?
Vent.
Jeg hørte dere der inne,
at dere vil til Pollux.
Jeg kan hjelpe.
Du må forstå at vi er enkle bønder.
Vi leter etter soldater til å kjempe mot Motherworld.
Vi har litt penger, men ingen blir rike av dette.
Skjønner.
Betal det det er verdt for dere.
Soldater til en kamp mot Motherworld?
Jeg heter Kai.
Kom igjen, skipet mitt er ved havna.
Setter kurs mot Pollux.
Må stoppe på Neu-Wodi først.
Det er en ranch-eier der.
Han har en mann som kan passe.
Er han verdt tiden vår?
For vi har ingen tid å kaste bort.
Dere vil like ham.
- Har du vært av planeten før? - Nei.
Hva gjorde du på gården?
Jeg har oppsyn med avling og planting, katalogiserer frø og sørger for…
Høres flott ut. Hold deg fast.
Kom inn.
Cassius, det er deg. Bra.
Vi fikk en melding fra hawkshawene.
De ber om et møte.
De har visst fanget en skapning
som har viktig informasjon om opprørerne:
Devra Bloodaxe og broren hennes.
Bloodaxe?
Det er glimrende, Cassius.
Gi beskjed når de ankommer.
- Skal bli. - Hei.
NYBYGGERPLANETEN
Er det ikke jævelen fra Saaldorun.
- Hva bringer deg helt hit? - Savnet smilet ditt.
- Har du fortsatt mannen lenket bak? - Tarak? Ja, han jobber inn gjelda si.
Et par dusin sesonger til, så er vi skuls.
Hva bryr det deg?
Kan vi få snakke med ham?
Kan bety en handel for deg.
Hvis det er penger å tjene…
Du!
Tarak!
Disse folka vil snakke med deg.
- Hvorfor er du lenket? - En lang rekke tabber.
Men for anklager om forbrytelser mot Motherworld er jeg skyldig. Prat med ham.
Det er ikke derfor vi er her.
Vi er fra en liten landsby og vil hyre krigere
som kan beskytte oss mot en styrke fra Motherworld.
Jeg er ikke en venn av Riket. Det er velkjent.
Og jeg kjemper gjerne med dere,
men jeg har en gjeld,
og den må jeg betale.
Hva skylder han deg?
Tre hundre tusen daram burde dekke all uleilighet jeg har lidd.
Pisspreik.
Vi har ikke så mye.
Ingen penger.
Jeg elsker veddemål.
Her kommer det.
Hva er veddemålet?
Hvis Tarak rir inn skapningen der ute, sletter jeg gjelda.
Men hvis han ikke rir den, havner dere alle i lenker.
Det er veddemålet.
Stram til!
Pass på halen!
Kan du ri den?
Ja, jeg kan ri den.
Rykk hardt!
Ikke la den kjempe imot slik!
Slipp repene.
Den river deg i stykker.
Slipp repene og stikk av.
Som du vil. Slipp dem.
Jeg skal ikke gjøre deg noe.
Du er langt hjemmefra, og det er jeg også.
Du og jeg,
vi er like.
Vi har blitt såret og sveket, og tilliten er brutt.
Vi kjenner begge frykt.
Men aller mest frykter vi…
…oss selv.
Sånn, ja.
La oss vise dem at vi ikke er redde.
La oss vise dem at vi er mer enn lenkene som binder oss.
Rolig. Kom igjen.
Der.
Ja.
Det går fint.
- Hickman, jeg gjorde det du ba om. - Gjelda di er innfridd.
Vær god mot henne.
Gå vekk!
Du!
Nei.
Du.
Nei.
Sånn, ja.
Kom, Tarak!
Dette var bra. Kjenner du noen andre langs veien?
Jeg har kanskje noen ideer.
KOBOLT-UTVINNINGSPLANETEN
Så hva er jobben?
Vi representerer en landsby på en liten måne kalt Veldt.
Denne landsbyen trues med tilintetgjøring av Motherworlds hær.
Vi leter etter krigere som kan bli med på å beskytte dem.
Med ditt omdømme tenkte vi du kunne være interessert.
- Nemesis, vær så snill. - Hold henne.
Hjelp henne. Vær så snill.
Trekk tilbake.
Jeg vil bare snakke sammen.
Ja, jeg er helt klart engstelig.
Men jeg er ikke dum.
Jeg vet at du vil ha barnet.
Ja, det vil jeg.
Du kan ikke få dette.
Det er mitt.
Hun har en mor som venter på henne.
Som savner henne.
Hvorfor skulle jeg bry meg om morens smerte, når ingen lindrer min?
Dette var mitt hjem før de kom.
Smak på luften.
Den har forgiftet kroppen min.
Den svekker eggene mine, og nå kan ikke barna mine komme ut.
- Jeg fortjener rettferdighet. - Det skjønner jeg.
Men ikke på denne måten.
Det er forskjell på rettferdighet og hevn.
Er det?
Jeg er ikke så sikker.
Jeg kjenner en mors smerte.
Jeg kjenner ensomheten i den.
Men ikke skad barnet.
- Du får ikke gjøre det. - Jeg tror deg. Men du må forstå noe.
Jeg dreper dette barnet,
og jeg fortsetter å drepe til alle mødre gråter angrende tårer
for å ha kommet til gruvene på Daggus.
Fanken!
Kom igjen.
Vi går.
Kom. Tilbake!
Kom hit.
Jøss. Det var…
Det var utrolig.
Ingen grunn til å feire.
Det er ingen ære i dette.
Det kunne like gjerne vært en av dere liggende
i skitten i en glemt verden
i hevnens navn.
Husk det.
Det var fint gjort av deg. Med barnet.
- Jeg prøvde bare å hjelpe. - Ikke alle ville gjort det.
Du ville det.
Hjemme reddet du Sam uten å nøle.
Godhet er en dyd som er verdt å dø for.
Det tror jeg på.
Men ikke før.
Jeg sa at jeg kjempet i utallige verdener.
Rykter om mine seiere nådde adoptivfaren min…
…og kongen.
For min lojalitet og tjeneste
ble jeg forfremmet til elitevakt for kongefamilien.
Utnevnelsen ble arrangert av faren min.
Jeg visste ikke at det var noe mer.
Jeg fikk æren
av å være livvakt for prinsesse Issa.
Prinsessen var oppkalt etter en tidligere dronning Issa,
livgiveren.
I gamle historier om dronningen
ble det sagt at hun hadde makt til å gi liv.
Det virket som en myte eller en metafor
skapt som reaksjon på generasjoner med krig og erobring.
Men historien fengslet likevel folket.
Og det ble trodd at prinsessen, min prinsesse, kunne ha samme makt.
Jeg så ved flere anledninger ting jeg ikke kunne forklare.
Ting som fikk meg til å tro at hun var annerledes.
Spesiell.
Kongen sa en gang til meg…
Når hun blir dronning,
vil hun tilføre en medfølelse jeg har mistet
etter alle disse harde krigsårene.
"Det blir starten på noe bedre."
Han sa vårt vennskap gjorde henne tryggere.
Jeg trodde på henne,
på godheten hennes.
Jeg trodde på hennes evne til å redde oss.
CASTOR GLADIATORARENA POLLUX-MÅNEN
Den store general Titus.
Takk.
Greit.
Sikkert at dette er lurt?
La oss få ham ren og edru.
- Ja, det hjelper. - Kom igjen.
- Få ham opp.
- Kom igjen. - Slipp meg!
Hva tror du at du gjør?
Det er nok. Takk.
Ledet du østflanken for den gamle kongen?
Er du ikke general Titus? En legende.
Jeg vet ikke hva du babler om.
Kan du ikke bare la meg være?
Mitt beste håp er at en tidligere general ennå er foran meg.
Hva vil du med meg?
Mennene mine er døde fordi jeg overga meg.
Jeg er lei av å gjenleve det marerittet hver dag.
La meg dø i fred.
Jeg tror ikke du skal dø her
general.
Ikke meg det.
- Jeg har ingen rang lenger. - Jeg har et tilbud til deg.
En sjanse til befrielse.
- Det er for sent. - Jeg har ikke tid til medynk!
Hva med alle de døde mennene du kommanderte?
Hva med dem?
Om ikke befrielse,
hva med hevn?
Er dette mannen som vet hvor opprørerne er?
Ja.
Jeg lytter.
- Lar du meg gå om jeg sier det jeg vet? - Du har mitt ord.
Jeg har ikke sett Devra Bloodaxe på en hel sesong,
men på den tiden var de på Sharaan, under beskyttelse av kong…
…Levitica.
Fortsett.
Det er en stund siden, men de var der.
Snakk med ham, med Levitica.
Det skal jeg. Takk.
Trodde vi hadde en avtale!
Vi hadde det.
Du er fri.
Disseker hjernen hans og se om vi finner mer informasjon.
Så avlegger vi kong Levitica en visitt.
Ja, admiral. Jeg setter kurs for Sharaan.
Kom igjen.
KONG LEVITICAS HJEMPLANET
Tålmodigheten settes pris på, og jeg forsikrer
at Devra vet om dere.
En beslutning om når dere kan mottas, kommer snart.
Takk, ærede kong Levitica.
Vi avventer deres ankomst.
Se.
Bonde, hvorfor kontaktet du oss fra dette ukjente, flaggløse fartøyet?
Jeg antok vi hadde en viss tillit etter forrige møte.
Vi kjøpte kornet ditt for å gi krigerne våre mat.
Ikke forveksle din handel med vår revolusjon.
Skjønner.
Det er en stor risiko for oss alle og vår velgjører at du kommer hit.
Men vi trenger ikke kornet ditt lenger.
Kong Leviticas godhet har vært mer enn nok for oss,
så jeg foreslår at dere drar straks.
Vi kom ikke for å selge korn.
En dreadnought kom til Gunnars landsby og truer nå dens eksistens.
Jeg har rekruttert disse krigerne
og lovet å få dem tilbake for å beskytte bøndene.
- Men vi har liten tid. - Hva?
Denne håndfullen? Mot en dreadnought?
Derfor kom vi hit. Dere har menn og skip.
Med dere kan vi forsvare oss.
Og selvsagt kan vi betale med overskuddet fra avlingen vår.
Det er alt vi har.
Mine styrker mot King's Gaze?
Det er selvmord.
Det skipet kan ikke ødelegges av noen kampfly.
Skipet og mennene om bord er verdensknusere.
Beklager, det er umulig.
Denne mannen er ingen revolusjonær.
Han er en enkel bonde.
Men handel eller ei,
hans folk slet med bare nevene for å dyrke kornet som ga dere mat.
Alle sammen!
Og på grunn av den transaksjonen
trues landsbyen deres nå av admiral Noble,
for å knuse deres revolusjon.
Skjønner.
Jeg drar.
Takk.
Bror, et ord med deg.
Våre få seiere har vært taktiske.
Vi kan ikke kjempe åpent mot King's Gaze.
Hvis bonden fant oss, tar det ikke lang tid før Noble gjør det.
Og jeg lar ikke flere verdener falle i vårt navn.
Hva med dem du kommanderer?
Deres liv er deres.
Disse folkene har kommet til oss
uten andre steder å dra.
De kommer for å få hjelp
til å motstå Motherworlds dreadnought.
Er det ikke det vi står for?
Er de ikke det vi en gang var?
Hvis vi ikke stiller opp for disse trossige bøndene,
er revolusjonen meningsløs.
Av fri vilje,
hvem av dere er villige til å dø for det vi tror på
istedenfor å gjemme seg bak det?
Milius.
Ikke overraskende.
Hvem skal sørge for at du kommer helskinnet tilbake, om ikke jeg?
Takk Levitica og forlat denne planeten.
Til vi møtes igjen, søster.
Kanskje dette ikke er selvmord.
Hvorfor går han med på å hjelpe?
Bloodaxe? Burde de ikke?
Virker bare korttenkt.
Han svekker det lille av
det ordet du vil bruke for det…
Motstandsbevegelse, opprør.
For hva, Kora?
Å bli tilintetgjort av en dreadnought?
Skyldfølelse er mektig.
Ja, skyldfølelse. Ærens bakside.
Jeg hadde det en gang.
Ære.
Kan du tro det?
Det er sant.
Hva tror du?
Jeg har ti, maks femten sesonger før jeg stjeler fra feil mann.
Knivstukket av en aggressiv jævel i en barkrangel.
Det er uansett din feil.
Får meg til å ville bli ærefull.
Hvis du hadde mer motstandskraft,
hadde du ikke trengt meg sånn.
Vil du slåss med oss?
Siden dere trygler.
Vi gjør ikke det, Kai.
Siden du spør, da.
Hvis jeg får lov.
Jøsses.
Det er én komplikasjon.
Greiene i lasterommet.
Har ventende kjøpere i Gondival. Ikke kjent for sin tålmodighet.
Jeg bør kutte mine bånd til livet som tyv før vi terger en dreadnought.
Dessuten sa du at du trengte meg.
- Jeg sa ikke det. - Det tror jeg du sa.
Jeg setter kursen og sier vi er på vei.
Pokker, gjør det meg til en av de snille?
Jeg ber deg…
Vær så snill!
Jeg har sagt sannheten.
Jeg har ikke mer.
Sannheten,
at du tok dem inn, kjente fiender av Motherworld,
leget deres sår, reparerte de ødelagte skipene,
bare av ditt moralske kompass av ære og barmhjertighet.
Vår sivilisasjon har levd og blomstret i 10 000 år
med ære og barmhjertighet som de sterkeste bærebjelkene.
Ja, ære og barmhjertighet.
Ser du det?
Det skipet heter King's Gaze.
Til ære for vår drepte far.
Så…
…ære forstår jeg.
Ikke barmhjertighet.
Vår konge viste barmhjertighet til en utenforstående som deg,
og ble drept for det.
Så vi oppkalte skipet for å minne oss om kraften i det velvillige blikket
som gikk tapt til barmhjertighet.
Og for å huske at, om med Guds vilje, det blikket skulle falle på oss og holdes,
selv i det korteste øyeblikk,
kan det endre livet for alltid.
I dag faller det på deg.
Vi er klarert til angrep.
Bekreftet.
Skyt etter behov.
Vi fikk en melding fra en hawkshaw.
De nærmer seg Bloodaxene.
Endelig gode nyheter.
Gjør klar hyperutskyting.
Jeg skal personlig ta de forræderske bikkjene.
Og hvilke ordrer for King's Gaze?
Når planeten er rasert,
møtes vi, finner ut nøyaktig hvor resten av opprørerne er
og ødelegger dem en gang for alle.
Skal bli.
UREGISTRERT HANDELSDEPOT
Jeg tror Kai sa disse kassene.
- Vi har en her. - Ja vel.
Bare ta de grå.
- Alle er merket. - Ok.
For Guds skyld, ikke se inni. Vil ikke gjøre enda verre inntrykk.
Hvor vil du ha dem?
- Det er plass bak broen. - Greit.
Sett dem på den andre siden.
La oss losse av og komme oss vekk herfra. Gleder meg til å forlate dette livet.
Bra.
Vil bare sjekke at denne er på godslisten.
Piloter!
Når dere fortøyer skipene, prøv å få tak i drivstoff.
Og dere to, hold utkikk ovenfra!
Hvordan ser det ut?
Alt er gjort.
- Greit, da stikker vi. - Ja.
Vær klare.
Dette stemmer ikke.
På kne.
Dette er ikke tiden for å være helt.
Når?
På Veldt, i Providence, første gang jeg hørte historien din.
Tenkte at med dine motstandsidealer kunne jeg fakke noen verdifulle.
Tarak, for eksempel.
Hans verden slavebundet.
Så var det Nemesis.
Hele familien drept.
Men general Titus?
Aner du hvor mye bare han er verdt?
Alle ville grepet sjansen
til å ta selv en liten hevn over Riket,
selv om betalingen bare var en kornsekk.
Og så var det deg, Kora.
Eller skal jeg kalle deg Arthelais?
Den største premien.
Vet du hva Motherworld gjorde mot min planet?
De ødela den ikke bare.
De torturerte alle menn, kvinner og barn.
Lot dem klamre seg til livet mens de ble til aske fra nedre kretsløp.
Vet du hva det lærte meg?
Sett aldri fot på feil side av historien.
Er det det du tror vi gjør?
Nei.
Du har valgt den siden som ikke engang kommer i historiebøker.
Hva skjedde med ære?
Hva skjedde med det?
Jævel.
Hvem har vi her?
Hvem?
Kommandør Bloodaxe.
Lederen av det opprøret King's Gaze ble sendt til utkanten av galaksen for å ta.
Bare han sikrer meg plass i senatet.
Men jeg må også nevne at vi er nær en kongelig.
Tarak Decimus.
Eller skal jeg si prins Tarak?
General Titus.
Trenger vel ingen introduksjon?
Hans handlinger i slaget om Sarawu er viden kjente.
Bonden.
Den ambisiøse bonden.
Jeg setter min ære i å aldri bli overrasket.
Men her er jeg.
Jeg forstår hvorfor alle de er her, men du…
Hva kan du ha håpet å oppnå med et så halvhjertet forsøk?
Fortell.
Å ja.
Den legendariske fektemesteren kun kjent under navnet Nemesis.
Drepte 16 høytstående imperieoffiserer
og vaktene deres.
Kun for å hevne sine drepte barn.
Selvsagt.
Jeg syntes jeg gjenkjente noe i deg
i den skitne landsbyen. Der ute, blant alle de enkle folkene,
den mest ettersøkte rømlingen i det kjente universet.
Arrgiveren. Arthelais.
Vet du hva du har gjort for meg
ved å ende opp slik?
Når jeg legger likene deres ved regentens fot, blir jeg Rikets helt.
De kommer til å skrive sanger om mitt mot.
Jeg gjorde jo alt arbeidet.
Skal vi dra videre?
Vi transporterer dem lammet, i tilfelle noen blir sprelske.
På beina. Jeg har en jobb til deg.
Du… Greit.
Spill kortene dine riktig, så overlever du kanskje dette.
Du er syk.
Og du er en feiging.
Du trenger bare å trekke av.
- Jeg gjør det ikke. - Jo, det gjør du.
Du klarer det. Bare trekk av.
Jeg vet du elsker henne.
Kora.
Gunnar.
- Jeg er så lei for det. - Du klarer det.
Piloter! Til skipene!
Få meg løs! Vi må dra!
Nei!
Dette er perfekt.
De ga livet for oss.
De trodde på saken sin.
Hva er bedre å dø for?
Og jeg skulle dødd med dem.
Jeg vet et par ting om
skyldfølelsen av å fortsette når de du har sverget å kjempe med, er borte.
Vis dem ære.
Med alt du kan fra nå av.
Bær dem.
Det vi gjorde i dag, var et slag mot Motherworld.
Kriminelle og ubetydelige som reiste seg mot en krigsmaskin.
Denne lille motstanden gir stemme til de stemmeløse.
Dette er mer enn bare en fallen offiser og noen av hans menn.
Det er starten på noe.
Hva vil de gjøre nå?
Imperiets mannskaper er ikke kjente for sitt mot.
Etter en admirals død krever reglene at skipet returnerer.
Det er bra.
Vi får vel likevel betalt?
En avtale er en avtale.
Betaling venter oss på Veldt.
Jeg skylder deg en takk, Gunnar. Jeg stolte aldri på den piloten.
Alle skylder ham en takk.
Han reddet oss.
Jeg har lurt på noe.
Er det den døde dusørjegeren sa, sant?
At du er Arthelais?
Kai var en løgner og en tyv som nesten solgte dere alle.
Noe mer du lurer på, general?
Ikke kall meg general.
Ser dere den?
Der.
Det er landsbyen vår.
Hjemme.
Har aldri hatt et sted for det ordet.
Nesten synd at du drepte den jævelen Noble,
så vi ikke må slåss.
Dette hadde vært et vakkert sted å dø på.
Ja, det hadde det.
Kom.
Gjør ham klar til sending.
Balisarius venter.
Skal vi stabilisere ham først?
Nei, vi lar ikke regenten vente.
Nevrolink.
Link etablert.
Tilkobling fullført.
Signalet er sterkt.
Send ham.
Herre.
Balisarius.
Jeg har funnet henne.
Jeg fant Arthelais.
Arrgiveren.
- Sikker på at det er henne? - Ja, herre.
Hun var sammen med vanærede general Titus og Darrian Bloodaxe.
Vi er nær ved å ta dem.
Si meg, kommandant,
tenkte du at dette var gode nyheter?
At min datter Arthelais,
en av de farligste og høyest dekorerte krigerne
i bevæpnede konflikters historie, nå er en del av et blomstrende opprør?
Skal jeg være glad for
at hun har slått seg sammen med den geniale slagmarkskommandanten Titus?
Hun er innen rekkevidde.
La meg gi deg hennes hode.
Det er nok ditt hode som er i størst fare.
Du skal knuse dette opprøret til siste mann. Hører du?
Så fanger du min datter i live
og gir meg tilbake mitt dyrebare barn.
Så jeg kan korsfeste henne i skyggen av senatet.
Hvis du ikke gir henne til meg,
blir den offentlige henrettelsen
som vil få senatorene til å grøsse,
og skrikene til å gi gjenlyd i marmorhallene,
din.
Kom han seg tilbake?
Vet ikke. Jeg har verken puls eller hjernefunksjon.
Bruk alt på ham.
DEL ÉN SLUTT
Tekst: Gry Viola Impelluso