For den myrdede konge!
Cassius.
Hvor er denne verdens administrator? Vi bør have en snak med ham.
Han er ved citadellet.
Han kæmper stadig.
-Før mig til ham. -Nuvel.
Hvor mange slap væk?
Vi knuste de fleste af deres skibe og mænd.
I kaosset lykkedes det Devra Bloodaxe og hendes bror
at undslippe med en håndfuld skibe.
Vi må rykke tilbage!
Du hørte din far. Vi må rykke.
Piger, afsted! Kom væk!
Mor!
Løb!
Cal. Se på mig.
Vi må væk. Nu!
Nu! Få fat på din søster!
Fremad!
Søn, før din mor og dine søstre til tronsalen.
Afgang!
Kom nu!
Stop!
Du tilhører moderverdenen nu, hedenske heks!
Find endnu en af de såkaldte præstinder.
Fjern hendes klæder.
Kongens øje ser dig til alle tider.
De vil gøre hende fortræd.
Gøre hende fortræd.
Gid det var mig.
Administratoren.
Det gør mig nu trist.
Alt det her.
Det er spild, ikke?
Tusindvis af års kultur spildt for hvad?
Det er så unødvendigt.
Torturer os ikke.
Hvis du vil slå mig ihjel, så gør det.
Jeg besluttede at lade dem blive og hjalp dem med at flygte.
Men for guds skyld, lad min kone og mine børn leve.
De er uskyldige.
Jeg vil ikke slå dig ihjel.
Jeg er kommet for at sikre mig, at din slægt overlever.
Endog trives.
Du kæmpede med stor værdighed.
Jeg kan ikke slå dig ihjel.
Men der er naturligvis en pris at betale for din…
…trodsighed.
Det er klart.
Rejs dig op, knægt. Lad mig se på dig.
Rejs dig, sagde jeg!
Sådan.
Hør…
På et tidspunkt i en ung mands liv
befinder han sig på tærsklen til manddom.
Det er et tidspunkt, han altid vil huske.
Et tidspunkt, han kan se tilbage på og vide, at netop da…
…blev han en mand.
For nogle sker det med en kvindes fugtige læber og varme bryst.
For andre, herunder mig selv,
sker det, når man rejser hjemmefra.
Når man bliver uafhængig.
Men for dig bliver det et valg, du traf. En beslutning.
Forstår du, knægt…
Jeg fik opgaven af selveste regenten.
Han så mig i øjnene og bad mig bringe Devra og Darrian Bloodaxe for retten
for deres oprør og forræderi.
Min søgen førte mig hertil,
hvor jeg forstod, at din far havde givet dem ly.
En sikker havn og en operationsbase,
hvorfra de angreb og ødelagde adskillige af Rigets aktiver.
Hvorfor gør du det her?
Det er vigtigt, at din dreng forstår.
Hvad hedder din dreng?
-Hvad hedder du? -Aris.
-Tal højere. Jeg kan ikke høre dig. -Aris!
Godt.
Aris.
Lad os se, om din far kan lære dig en sidste lektie.
Tag denne hellige stav.
Det er lårbenet fra en hellig lochna.
Hør…
Du skal smadre din fars hoved.
Du skal virkelig smadre det.
Til hans hjerne vælter ud på det…
…der, indtil for nylig, var det smukkeste gulv.
Hvis du siger ja,
lader jeg din mor og dine søstre leve.
Men siger du nej, som din far gjorde,
så vil I alle dø.
Beslutningen er din, unge mand.
Aris.
Lyt til mig.
Du må gøre, som han siger.
Red din mor og dine søstre.
Aris, nej!
-Lad os alle gå! -Lyt til… Se ikke på hende.
Jeg kan ikke leve med det, og du heller ikke.
Det bliver din undergang!
-Det bliver det for os alle. -Bliv hos mig. Se ikke på hende.
Du gør det!
Vær en mand og gør det.
Red dem.
Gør det!
Du er stærk.
Hør nu…
…red dem.
Lyt til din far, Aris.
-Han er en klog mand. -Nemlig, min søn.
Du må lytte til mig.
Nu.
Gør det.
Nej!
Jeg elsker dig.
Jeg tilgiver dig.
Nej!
Kom nu.
Afslut det.
Afslut det, knægt.
Heron.
Undskyld.
Nej!
Bare rolig. Din søn er i gode hænder.
Det bliver svært for ham først,
men vreden og vemoden, den…
…døde sjæl, der er i ham nu,
kan vi udnytte.
Han kan få sin vrede ud. Og det vil han.
For når vi jager de flygtninge, som din mand ofrede alt for,
og vi skal nok finde dem,
vil mange stolte ledere stå i vejen.
Han behøver ikke vente længe.
Sikke et tragisk tab.
Din mand.
Heri lå skønheden i hans klogskab.
Dette er hans minder.
Der var engang, at du og han elskede
i skyggen af baniantræet i det varme sommergræs.
Og det her…
Det var dengang, han græd til sin første datters fødsel.
Og det her…
Et øjeblik, som kun han så.
Dig, mens du sov.
Han fjernede håret fra dine øjne.
Kyssede blidt din pande.
Disse lege klæder dig ikke.
Hvordan det?
Du er en handlingens mand. Du lader os ikke leve.
Der er ingen ære i dig.
Nej, det er der ikke.
Kora.
Jeg troede, at du var færdig.
Alle er oppe i langhuset.
-Det er mine sidste rækker. -Okay.
Okay.
Den spurgte efter dig.
Han og hans bror fik ram på en stor snehjort, en han.
Du skulle se den før rensningen.
Hvorfor spurgte han efter mig?
Fordi han er…
Jeg tænkte bare…
Du tænkte.
Fremad.
Det er længe siden, vi har fået frisk kød. Det er lækkert.
Den sagde, de så sommerflokkene vende tilbage.
Måske tre dages ridt væk.
-Han spurgte efter dig. -Det hørte jeg.
Og ja, det er imponerende.
Hvad? Dyret?
Eller…
Eller jægeren?
Hey!
Folkens,
det er min pligt som koloniens leder
at minde jer om, at høstens guder kræver en hyldest.
Ja.
Et offer.
Men vi ved alle, at det er hofters stød
og høje lyde af nydelse, der opbyder til såningens spiring.
Ja!
Så elsk i aften.
For høstens skyld.
For maden, vi spiser.
Ja!
Elsk for guderne!
Tag det roligt, kvinde.
Lad mig gøre min borgerpligt, derefter gør jeg min pligt som ægtemand.
Sagde jeg at elske?
-Ja. -Ja.
Det gjorde jeg vel.
Lad musikken spille.
Lad musikken få os i stemning.
Den er en god mand.
Du burde sove.
Han er den bedste jæger af os.
Og en loyal ven.
Og hvad så?
Har du tænkt på et mere permanent forhold?
Jeg ved, at han er lydhør.
Han har selv spurgt mig.
Det er sidste skridt, før du er fuldt medlem af kolonien.
Det er let imellem os.
Skal det være mere end det?
Det er bare…
Ingen vil betragte dig som outsider, så snart du bliver gift og får et barn.
Men jeg forbliver en outsider.
Jeg er taknemlig for, at kolonien gav mig husly,
og at du reddede mit liv.
Men jeg forbliver en outsider.
Det ændrer sig. Det ved jeg.
De er begyndt at stole på dig.
Og det har du fortjent.
Det er dit hjem nu.
Det må gerne være sandt.
Hør.
De to sæsoner, jeg har tilbragt her, har givet mig glæde,
som jeg ikke fortjener.
Men jeg er et krigsbarn.
At elske og blive elsket…
Er jeg er i stand til det?
Tanken om kærlighed og familie blev banket ud af mig.
Jeg har lært, at kærlighed er svaghed.
Og jeg ved ikke, om det vil ændre sig.
Du bør hvile dig.
Hey!
En.
-To. -Tak.
Sam. En.
-To. -Tak.
Godmorgen.
Du gik tidligt i går aftes.
Var du træt?
Ja. Jeg gik tidligt i seng.
Jeg troede, at du gjorde dit for høsten.
For da jeg gik hjem, kom jeg forbi Dens hus,
og sådan lød det virkelig.
Sam, jeg ved ikke, hvad du taler om.
Det gør du vist.
Hvad er de efter?
Alting.
Jeg er ligeglad med den potentielle fordel.
Et krigsskib over vores jord er ikke godt.
Det er dit problem. Din første reaktion er altid frygt.
Måske er de kommet for at tale.
Vi kan i det mindste høre, hvad de vil.
Præcis. Lad os høre, hvad de vil. Ikke andet.
Providence fik mange skæpper af høsten sidste sæson.
Moderverdenen har penge på lommen.
Vi kan måske få en bedre pris
fra vores venner der,
så vi ikke skal handle med Providences bøller
og sælge vores korn til gud ved hvem.
Vi ved udmærket, at du har solgt overskudskorn
til fjendeskibet deroppe.
Hvad ville de sige, hvis de vidste, hvor overskuddet endte sidste år?
Jeg er ingen oprører.
De tilbød den bedste pris. Deres sag rager ikke mig.
Det kan jeg se.
Sindri, jeg har ingen side, kun denne koloni.
Det er min eneste loyalitet.
Jeg foreslår, at vi viser dem velvilje og ikke frygt.
Vi er deres partnere, ikke modstandere.
Sagde du "partner," Gunnar?
Ja. Er det et problem?
Skibet repræsenterer ikke velstand.
Dets formål er at ødelægge, kue og slavebinde.
Partnerskab kender de ikke til.
Giv dem, hvad de ønsker.
Men fremsæt intet om, hvor frugtbar jorden er.
Og håb, at de ikke opdager,
hvem Gunnar solgte til sidste år.
-Ja. -Jeg har hørt nok.
Vi siger intet.
Er det forstået?
De er her!
De kommer!
Goddag. Jeg er Sindri, landsbyens fader.
Velkommen.
Jeg er admiral Atticus Noble.
Loyal repræsentant for den myrdede konge.
Lad mig omfavne dig i hans navn.
Vær sød at fortælle mig om denne smukke landsby.
Følg med mig op til langhuset.
Du kan få en kop øl, og jeg fortæller dig om livet her.
Det lyder perfekt. Før an.
Menig Aris. Videre! Røvhul!
Vi har skabt et simpelt liv.
Og vi er stolte over koloniens kærlighed
og det hårde arbejde, der kræves.
Dit folk ser velnærede ud.
Som deres leder må velstanden tilskrives dig.
Nej, vi er et fællesskab. Æren deler vi.
Når det går godt, deles æren,
men når lagrene er tomme, ved du, hvor ansvaret ligger.
En leders byrde.
Så du forstår, når en far
har brug for at brødføde sine børn.
Jeg håbede, du og folket på Veldt
kunne hjælpe med at finde oprørerne, der skjuler sig i systemet.
Min hærfører, regent Balisarius, har befalet mig at afstraffe dem.
Vi er ydmyge bønder
fjernt fra moderverdenens politik.
Og dog kan I tjene os.
Vi søger oprørerne, der har angrebet vores forsyningshavne.
De er anført af Devra Bloodaxe og hendes bror Darrian.
Vi fanger dem uden tvivl.
Men det har taget længere tid end forventet,
og vores lagre svinder ind.
Og måske har du hørt, at en hær styres af maven.
Jeg tænkte på et partnerskab, hvor I forsyner os med mad.
Jeres overskud, naturligvis.
Som kompensation får I…
Vi tredobler markedsværdien.
Med ekstrafortjenesten kan I købe høstmaskiner
og robotter og behøver ikke arbejde manuelt.
Vi tror på, at det manuelle arbejde forbinder os med jorden
og hædrer de hellige marker, der giver os liv.
Det giver ro i sindet at spille en uvurderlig rolle
i udryddelsen af moderverdenens fjender.
-Det er noget af et tilbud. -Ja.
Havde vi blot et overskud at tilbyde.
Jorden er stenet
og producerer med nød og næppe nok til os selv.
Så med oprigtig beklagelse må vi afslå tilbuddet.
Men vi er taknemmelige for eksistensen af en velgørende
og magtfuld beskytter.
Intet overskud?
Overhovedet?
Jorden ser frugtbar ud.
Markerne ser større ud, end hvad I kan forbruge.
Jeg forstår, hvordan det kan se ud.
Omfanget af beplantningen er bevis på den ufrugtbare jord.
Og vores barske vintre forværrer den korte sæson.
Hvad siger du til en kop øl?
Undskyld.
Det er bare…
Se lige det smukke folk.
Den strålende teint bliver ikke næret af en gold mark.
Hvem af jer fører tilsyn med høsten?
Der må være en med grønne fingre.
Nogen?
Ja.
Det er mig.
Godt.
Jeg fører tilsyn med høsten.
Hvis de folk har tiltro til dig, har jeg også.
Jeg prøver bare at forstå, hvordan jeg kan tage fejl af jorden.
Altså.
Sindri, vores elskede fader, bekymrer sig for landsbyens ve og vel
og insisterer på at råde over reserver i tilfælde af sult eller tørke,
hvilket er en leders ansvar.
Men vi har været heldige de sidste par sæsoner.
Vi kunne ikke oplagre overskuddet.
Så der er måske
en chance for, at vi kan undvære lidt.
Afhængig af jeres behovs omfang.
Godt.
Det er altid godt at have reserver.
Ja.
Men jeg er forvirret.
Hvorfor sagde du, at jeres jord med nød og næppe
kunne brødføde jer?
-Det var ikke helt sandt. -Nej, vent.
Admiral, ingen vil vildlede dig.
Sindri har blot et mere konservativt syn på reserver, end jeg har.
Men vi er opstemte over et muligt partnerskab.
Tag blot hensyn til, hvad vi reelt kan afgive.
Hvem er det egentlig?
-Min… -Han har ingen betydning.
Jeg er bemyndiget til at tale for mit folk.
Manden har ingen autoritet her.
Du gør klogt i at overse ham.
En uenighed.
Det er ikke den idylliske koloni, den ser ud til.
Hvis jeg må
rådgive dig om undersåtter, der skal holdes på plads.
Folk kan miste overblikket. De kan få brug for en påmindelse om,
hvordan dem med magt håndterer dem uden.
Admiral.
Sindri…
Nej.
-Jeg ville aldrig… -Det er okay.
Jeg…
Lad mig vise, hvad jeg mener.
Nej.
Admiral.
Nej, stop!
Nej!
Sindri!
Hvad har du gjort?
Hvornår får jeg min høst?
Jeg…
Sig mig, partner, hvornår får jeg min høst?
-Om ni uger. -Meget vel.
Jeg vender tilbage om ti uger.
Du har 10.000 skæpper klar til mit skib.
Vi producerer knap nok 12.000 skæpper.
Vi vil sulte ihjel.
Jeg forstår ikke, hvad du vil have.
Det er enkelt.
Jeg vil have det hele.
Deling! Følg med!
Vent!
-Klap i! -Hvad laver du?
Nej.
Hør efter.
Udstyret skal flyttes til den store stenbygning.
Den er egnet indtil videre.
Marcus, hjælp med at smide beboerne ud fra vores nye hjem.
Forstået?
Forstået, chef.
Forstået.
Hej, alle sammen.
Jeg er JC-1435 fra Mechanicas Militarium,
forsvarer af kongen.
Korrektion, af den myrdede konge.
Jeg er til tjeneste.
Jeg er menig Aris.
Vi flytter materiel til den bygning, hvis du vil give en hånd?
Tak, menig Aris.
Det falder ind under min ekspertise.
Det er mig en ære at være til hjælp.
Jeg taler til dig, din beskidte padde. Kom her.
Hvad fanden venter du på? Ud!
Tak.
Hvad i alverden stirrer du på?
Beklager. Jeg ville se, om du trængte til mere vand.
Mere vand?
Sådan kan jeg lide dem.
Unge og stærke nok til at kæmpe imod.
Og smagen af blod i munden, når jeg knepper. Det kan jeg lide.
Chef.
De har efterladt os en Jimmy.
Det er en Jimmy.
Tænk, der er nogen tilbage.
Pas på. Jorden er ujævn på vej hen til broen.
Tak, menig Aris, men jeg tror, at det går.
De kæmper ikke længere.
Hvad mener du med det?
Det er noget i deres programmering.
Da kongen blev dræbt,
lagde de deres våben og nægtede at kæmpe.
Se her. Lige meget hvad jeg gør, går han ikke til modangreb.
Hey!
Pas på med materiellet, din dumme maskine.
Jeg gør dig til skrot, båtnakke. Hører du?
Du hører ikke efter.
Hey! Stop!
Jeg kan skyde dig i stedet.
Jeg kan dræbe dig nu, og alle vil være ligeglade.
-Ikke? -Så er det godt.
Hvad siger du? Vil du dø?
Hvad?
Kom nu, knægt.
Gør det.
Det var nok.
Få kasserne ind i huset nu.
Javel.
Er du i uorden?
Nej.
Rejs dig. Gå ned til floden. Vask dig.
Resten holder op med at stirre.
Kom i sving.
Kom i sving, røvhuller.
Det inkluderer dig, Marcus.
Har du den?
-Jeg må løbe. -Ja.
Undskyld mig.
Tak. Det er venligt.
-Er du soldat? -For længe siden.
Må jeg? Jeg hedder Sam.
Værsgo.
Sig mig, Sam. Kender du historien om vores myrdede konge
og hans smukke datter, prinsesse Issa?
Nej.
Du minder mig om hende.
I legenden blev hun kaldt Kalken eller Frelseren.
Hun var pueri salvatoris.
Og selv før hun blev født,
afgav mine brødre og jeg et løfte om at gøre alt,
hvad der var i vores magt bag dette metal,
for at kæmpe i hendes navn.
Så da vi på en fjern slagmark hørte,
at hun, som forudsagt, var kommet til verden i kød og blod,
følte jeg stor varme for universet
og håbede, at hun bebudede en ny tidsalder med fred og barmhjertighed.
Og førte os hjem.
Hun var magisk.
Ja.
Hun var mere end magi.
En konge er et menneske.
Og et menneske kan fejle eller forråde.
Men en myte er uforgængelig.
Eller det troede de.
Den dag, hun skulle krones,
blev hun og vores ærede konge og dronning
myrdet i koldt blod af dem, de stolede mest på.
Jeg er bange for, at vi har mistet vores ære siden det forræderi.
Jeg er bange for, at vores barmhjertighed, venlighed
og glæde
døde med den unge pige.
Jeg tror, at det bor i dig.
Det er din skyld, Gunnar!
Jeg vidste ikke, han ville dræbe dem.
Ligegyldigt. Han er død.
Hvad med soldaterne? De stopper ikke der.
-Det ved jeg ikke. -Stop nu.
Hvad gør vi nu?
Vi kan rejse os og kæmpe.
-Ja. -Min le er skarpsleben.
-Jeg har et gevær. -Hvad?
Det er vores hjem!
Nej. I kan ikke kæmpe.
Med hvad?
Og ikke dem.
I bør tage, hvad I kan bære, og stikke af.
-Stikke af? Nej. -Vent.
-Vi kan ikke stikke af. -Give op?
Give dem alt?
-Kora. -Alt andet end jeres liv.
Og det opgiver nogen nok også.
Uanset hvad I gør.
-Jeg rejser ikke. -De skyder os i ryggen.
Jeg bliver også.
-Vi bliver! -Tage hvorhen?
-Ja. -De har ret.
Stedet er alt, vi kender. Det er vores historie.
Vi kan ikke lade dem ødelægge det. De er dyr!
Vi kan skaffe afgrøderne og overgive os til deres nåde.
-Ja. -Vi gør os selv uvurderlige.
De dræber os ikke. Vi er nyttige.
-Ja. -Han har ret.
Landbrug er vores kompetence, ikke deres.
Viser vi dem, hvor gode vi er, skåner de os.
-Ja. -Ja.
-Vores flid kæmper for os. -Ja.
-Enig.
-Vores flid kæmper for os. -Ja.
-Ja.
Det er afgjort.
-Vi viser dem, vi er værdifulde. -Okay.
Når vi opfylder vores del af aftalen,
må de genoverveje vores ration af føden.
-Ja. -Ja.
Vi må appellere til de herrers menneskelighed.
-Ja. -Godt.
Så du stikker af.
Jeg troede, du havde fået nok af det.
Du hørte dem. De lider af vrangforestillinger.
De tror, soldaterne viser nåde, efter det de gjorde ved Sindri
lige for næsen af dem.
Da jeg fandt dig i skibsvraget,
overvejede jeg at efterlade dig.
Jeg var bange for, du gav problemer.
Men har jeg fortrudt at føre dig ind i vores liv?
Nej.
Du er blevet en af os.
Og dog tager du afsted, når vi har brug for dig allermest.
Når dit folk har brug for dig.
Jeg kan ikke.
Vil du ikke?
Stedet er allerede fortabt.
Men hvis det kan ændre sig?
Hvis vi kæmpede, ikke kun os, men andre?
-Hvem vil komme her og kæmpe? -Andre!
Andre, der har grund til at hade alt, hvad moderverdenen repræsenterer.
Kora, du kender universet bedre end mig.
Hvad nu, hvis du kunne finde krigerne, som Noble søger?
De fredløse, så de kan kæmpe ved vores side?
Finder jeg krigere til at kæmpe, giver jeg landsbyen håb.
Giver jeg dem håb, kæmper de og taber.
Jeg vil ikke have blod på hænderne.
Eller risikere mit liv som resten af jer.
Hvor længe skal vi blive i det her hul?
Se her.
Hey, vandpige!
-Kom her. -Hvad er der?
Trænger du til mere vand?
Bare lidt vand.
Stop!
Eller hvad?
Hjælp!
-Tag fat! -Hjælp!
-Hold bøtte! -Slip mig!
-Hjælp mig! -Klap i!
Nej!
-Klap i. -Hjælp mig!
-Slip mig! -Klap i!
Slip mig!
Lad være!
Godt gået. Hvad har du i tankerne?
Jeg vil binde dig til en pæl og få dig til at se hende
forvandle sig til en luder.
Marcus, min gode mand…
Alt det lyder rart,
men du gør ingenting.
Ikke før jeg selv har flækket pelshuen.
Så må du få hende.
Så må I alle få hende.
Slip hende!
Stop!
Stop.
Dessert. Perfekt.
Få fat på hende.
Nej.
Jeg slår hende ihjel.
Ønsker du det?
Se, hvem der har sluttet sig til os.
Nu er I på røven.
Tag geværet op, din skrotbunke, og dræb de røvhuller!
Nemlig. Du blev skabt til at dræbe, din skiderik.
Hvad venter du på? Jeg gav dig en ordre.
Dræb den…
Vi må kæmpe.
Du kan få brug for det her.
Jeg fandt det på nedstyrtningsstedet.
Jeg troede, det var væk.
Vores kultur er ikke til de våben.
Jeg frygtede fare.
Du havde ret.
Tak.
Hvor tager du hen?
Der er en general ved navn Titus.
Rigets fordums helt,
som vendte sine egne styrker mod moderverdenens.
Han skulle stadig være derude et sted.
Kan jeg finde ham og mænd til ham…
Gunnar.
Sidste år solgte du korn til modstandsbevægelsen.
Ja, jeg mødte en mand, som præsenterede mig for oprørerne.
Bloodaxe-familien.
-Vil han stadig kunne finde dem? -Muligvis.
Vil du vise mig vej til ham?
Naturligvis.
Nedlæg en uraki til!
En general og en hær?
Vi har måske en chance.
Vær forsigtig.
God rejse til jer begge.
Var du soldat for moderverdenen?
Kæmpede du for Riget?
Det kan man godt sige.
Af høj rank, formoder jeg?
Er du eftersøgt for desertering?
Det og mere til.
Okay.
Vil du spørge om andet?
De vil ikke bare dræbe os, vel?
Jeg forstår, de ville statuere et eksempel med Sindri
for at holde os nede,
men vi er bønder og ingen trussel.
Hvordan ved du, de vil ødelægge os?
Da de først kom til min verden, var jeg ni år gammel.
De bad aldrig om noget.
Ingen betingelser.
Blot tørst efter destruktion.
Moderverdenens styrker blev anført af en ung general ved navn Balisarius,
som fandt behag i kamp.
Folk i min verden indledte et modigt forsvar,
men det gjorde blot den unge general rasende
og provokerede ham til at lade sin vrede gå ud over uskyldige.
Afgang!
Jeg stod ansigt til ansigt med Balisarius,
som elskede af kommandere sine tropper,
ikke fra sine skibes kommandotårn,
men på selve slagmarken.
Befri mig, mit barn.
Jeg ved, at du kan gøre det.
Jeg ved, at du kan.
Jeg beder dig.
Balisarius dræbte hele min familie og tog mig med sig.
Hvorfor skånede han mig?
Ud af de hundredtusindvis, der døde for hans hånd,
valgte han at lade mig leve.
Han så nok noget i mig.
Nogen til at dele hans smerte.
De gav mig navnet Arthelais
og begyndte min træning og uddannelse i moderverdenens traditioner.
I fem år boede jeg på skibet med dets soldater,
som blev min eneste familie.
Ingen medfølelse.
Kun krigens hårde lære.
Af og til sneg jeg mig væk til skibets hjerte.
Der fandt jeg et væsen, der forstod min smerte.
I maskinrummet
blev organisk materiale tvangsfodret til strømkilden
til denne krigsmaskine, jeg kaldte hjem.
Var det oprørernes forarbejdede lig?
Jeg ved det ikke. Jeg turde ikke spørge.
I sjældne tilfælde så hun på mig.
Og i hendes forpinte øjne så jeg stadig medlidenhed.
Jeg lærte moderverdenens historie
under de skriftkloges årvågne blik.
Men i al dets pragt var der en myte, der vakte min interesse.
Myten om Kalken.
Frelseren. Den første prinsesse Issa.
Skønt jeg vidste, at det blot var en fabel,
gav historierne om det retskafne barn, der dræbte sine fjender med stor ynde,
mig trøst.
Han tog mig ofte med på diplomatiske missioner,
hvor jeg så ind i ansigterne
på utallige verdeners stolte og ædle ledere.
Hvor de tryglede om nåde.
Og jeg var hans barn.
Jeg var hans protegé. Jeg var hans elev.
Som altid var det indlæring ved eksempler.
Jeg var en af dem.
Datter af en dekoreret hærfører.
Ven af kongen og den kongelige familie,
der levede et privilegeret liv.
Til trods for min sociale rang forventede man, jeg gjorde min pligt.
Og kæmpede for moderverdenen.
På militærakademiet opmuntrede de os til at finde en elsker.
Nogen, vi ville beskytte med vores liv,
når udvidelsespolitikken blev for abstrakt…
Nej!
…og erobringens grund fortabte sig i slagets totale vildskab.
Hvad laver I? Kom nu!
Som 18-årig blev jeg udnævnt til officer og fik en kommandogruppe.
Jeg kæmpede for kongen i fjerne verdener
under et banner, hvis folk havde myrdet hele min familie
og ødelagt min verden.
De havde oplært mig,
knækket mig og genskabt mig i deres billede.
Jeg ved, at de vil tilintetgøre jer.
For det ville jeg gøre.
Jeg har smidt døde fra tusindvis af verdener,
som rådne dukker, i massegrave.
Jeg stod badet i lys fra ildkamp,
mens hele civilisationer blev til aske for øjnene af mig.
I et barns navn, der endnu ikke var blevet født.
Nu er jeg her, som om skæbnen i en drøm velsignede mig med et valg.
Og for første gang følte jeg hendes hånd lede mig
og vælge mig til et retfærdighedens fartøj.
Tak. Vi er tilbage om et par timer.
Jeg vil lige forberede dig. Stedet, vi er på vej hen til,
er et… bordel.
Det er okay.
Her introducerede manden, vi skal møde, mig for Devra.
Devra. Var din kontakt en prostitueret?
Nej, slet ikke. Devra er leder af Bloodaxe-familien.
De lovløse, du ved?
-Som jeg solgte korn til? -Jeg er med.
Ådselgribbe.
Dusørjægere. De arbejder for imperiet.
Moderverdenen bruger dem til det beskidte arbejde.
Vent.
Åh nej.
Det er vores fyr. Manden, vi søger.
Han introducerede mig for familien.
Fuck dig!
Gav søskendeparret dig en anden kontaktform?
Nej. De sagde, at de gemte sig på en planet ved navn Sharaan.
-De beskyttes af kong Levitica. -Levitica.
Kom.
Hey, du der!
Betjen kunderne! Dit job er at kneppe dem.
Han er ækel.
Hvem tror du, at du er?
Dronning Meeru?
Carbost.
Vores bedste chance for at finde søskendeparret
er at kontakte leviticanere.
Det kan eksponere os.
Vi finder general Titus, så ser vi med oprørerne.
Er det din ejer?
Jeg er parat til at betale.
Jeg har lagt mærke til dig.
Du er noget særligt.
Blød og lys, som jeg kan lide dem.
Forsvind. Han er ikke til salg.
Alt er til salg her. Hvor meget?
-Jeg har et værelse ovenpå… -Nej.
…med relativt rene lagner.
Det er et generøst tilbud. Nej tak.
Jeg garanterer for, at i morgen
vil du tigge mig om mere.
Forsvind, sagde jeg.
Kom nu.
Lad ham komme og lege med.
Gå din vej.
Hør godt efter, din jaloux kælling.
Jeg vil kneppe det smukke, lyserøde hul i hans ansigt,
og du kan intet gøre for at stoppe mig.
Hør du nu godt efter, lille kælling.
Den eneste, der bliver knaldet her, er dig.
Jeg søger oplysninger.
Har nogen hørt om general Titus eller ved, hvor han kan være?
Naturligvis, general Titus.
Skør skiderik. Han vendte sine mænd mod moderverdenens styrker
i slaget ved Sarawu.
Ved du, hvor han befinder sig?
Sidst jeg hørte om ham, kæmpede han i arenaen på Pollux.
Jeg ville være forsigtig, lille frøken.
Den sidste jæger, der ledte efter ham, endte med hovedet på et spyd
uden for indgangen til arenaen
som et vink om at holde sig væk.
Så han er på Pollux.
-Er det din plan? -Det er min plan.
Hvad?
Så vi må finde et skib til Pollux.
Du følger godt med.
Hey! Kælling!
Du burde have dræbt mig.
Nu dør du.
Jeg giver dig en chance til at vende dig om og gå.
Giver du os alle en chance?
Dræb hende.
Imponerende.
Arbejdede Ådselgribbene for moderverdenen?
-Jeg hader dusørjægere. -Jeg spurgte ikke.
Jeg kan heller ikke lide dusørjægere.
Så du er lejemorder?
Nej. Det er ikke lige mig.
Jeg er ikke villig til at dø for andres problemer.
Jeg er mere en opportunist.
En virkelig helt?
Vent.
Jeg hørte dig derinde.
Du vil til Pollux.
Jeg kan hjælpe dig.
Mod et lille gebyr.
Vi er blot bønder.
Vi søger soldater til en kamp mod moderverdenen.
Vi har penge, men man bliver ikke rig af dem.
Jeg forstår.
Betal mig, hvad det er værd for jer.
Soldater til kamp mod moderverdenen?
Jeg hedder Kai.
Kom, mit skib holder på havnen.
Vi sætter kurs mod Pollux.
Jeg må stoppe på Neu-Wodi først.
Der er en kvægavler.
Han har en mand, der kan være til nytte.
Er han vores tid værd?
For vi har ingen tid at spilde.
Du vil synes om ham.
Har du været hjemmefra før?
Nej.
Hvad lavede du på farmen?
Jeg har tilsyn med høsten, tilsår, katalogiserer såsæd og sikrer, at…
Det lyder skønt. Hold hellere fast.
Du har sendt beskeder til slagskibet.
Ja.
Statusrapporter for at sikre, at alt gik efter planen.
Så du er med os nu?
Det er jeg vel.
Hvis det er i orden med jer?
Det er her. Vi fandt det. Kom med.
-Bring mig dyr og reb. -Jep.
Lad os se, om vi kan trække det fri.
-Hvor længe har det været her? -To sæsoner.
Afgang.
Tag fat i rebet, folkens.
Tag fat.
Klar?
Hiv!
Kom så!
Satans!
Er du okay?
Det kan ikke repareres.
Ikke med disse værktøjer.
Drop det.
Du har brug for at hvile dig. Du har arbejdet i timevis.
Du forstår det ikke.
Hvis jeg ikke kan reparere det, har vi ingen våben.
Alle ser, at du gør dit bedste.
Kora vil bringe os krigere.
-Måske får vi ikke brug for kanonerne. -Nej, vi får brug for alt.
Jeg har set, hvad skibet og dets besætning kan.
De…
Det er okay.
Du reparerede det.
Det var ikke mig.
Jimmy.
Er det ikke skiderikken fra Saaldorun?
-Hvad bringer dig hid? -Jeg savnede dit smilende ansigt.
Har du stadig den lænkede mand bagved?
Tarak? Han arbejder sin gæld af.
Endnu en snes sæsoner, og vi er kvit.
Hvorfor interessen?
Må vi tale med ham?
Det kan blive en god forretning.
Er der penge at tjene…
Men jeg vil ikke have ballade.
Det er vi ikke ude på.
Godt så.
Kom med.
Hey!
Hey! Tarak!
De vil tale med dig.
-Hvorfor har du en lænke på? -En lang række fejltagelser.
Har du båret uniform?
Spørger du, hvilken side jeg kæmpede på?
For vil du anklage mig for forbrydelser mod moderverdenen…
Skyldig. Tag det op med ham.
Det er ikke derfor, vi er her.
Vi kommer fra en lille landsby og vil hyre krigere til
at træne og beskytte os mod en styrke fra moderverdenen.
-Jeg er ikke ven af Riget. -Okay.
Det er velkendt.
Jeg vil med glæde kæmpe med jer,
men jeg har en gæld,
og jeg betaler min gæld.
Hvad skylder han dig?
300.000 darams bør dække generne, jeg har været udsat for.
Pokkers.
Vi har ikke så mange penge.
Ingen penge.
Men jeg elsker at gamble.
Så går det løs.
Hvad er indsatsen?
Kan Tarak dressere dyret derude, er hans gæld betalt ud.
Men lykkes det ikke,
får I alle en kæde og en fodlænke.
Det er aftalen.
Tag bedre fat.
Jeg vandt dyret i et hasardspil på Samandrai.
Pas på halen.
Kan du ride på det?
Ja… det kan jeg godt.
Hiv til!
Lad ham ikke få overtaget!
Slip tovet.
Hun flår dig fra hinanden.
Slip tovet og forsvind. Nu.
Som du vil. Slip.
Jeg gør dig ikke fortræd.
Du er langt hjemmefra, og det er jeg også.
Du og jeg…
…er ens.
Man har gjort os fortræd.
Man har forrådt os og brudt vores tillid.
Vi kender begge til frygt.
Den største frygt, vi kender til…
…er frygten for os selv.
Sådan.
Lad os vise dem, at vi ikke er bange.
Vi viser dem, at vi er mere end fodlænkerne, der binder os.
Ro på. Kom så.
Der.
Ja.
Det er okay.
Hickman, jeg har gjort, som du bad om.
Vi er kvit.
Vær god ved hende.
Gå. Forsvind.
Hey!
Nej.
Hey.
Nej.
God pige.
Tarak! Vi smutter.
Det var godt. Kender du andre på vejen?
Jeg har måske et par idéer.
Kom ind.
Cassius, det er dig. Godt.
Slutter du dig til os?
Tak. Det er fristende.
Men jeg har andre presserende sager.
Vi har modtaget en besked fra Ådselgribbene.
De anmoder om et møde.
De har åbenbart fanget et væsen,
der har vigtige oplysninger om oprørerne.
Devra Bloodaxe og hendes bror.
Bloodaxe?
Jamen…
Det er fremragende.
Sig til, når de ankommer.
-Javel. -Hey.
Mange tak.
Spiser du op?
-Nej, værsgo. -Er du sikker?
Hvor meget længere skal vi vente?
Slap af. Jeg har først lige spredt ordet.
Giv hende en chance.
Vi spilder vores tid ved at sidde her.
Hvert øjeblik kunne vi bruge på at opbygge et forsvar.
Leder I efter mig?
Måske.
Er du hende, de kalder Nemesis?
Ja.
Jeg sagde, at jeg ville finde hende.
I bør begynde at stole på mig.
Nemesis!
Nemesis, et barn er blevet taget.
Det er Harmada. Hun opfører sig sindssygt. Hun dræbte en vagt.
Vi har fanget hende, men hun truer barnet, og vi…
Vis mig vej.
Hey, smukke.
Hvad går jobbet ud på?
Vi repræsenterer en landsby på en lille måne ved navn Veldt.
Landsbyens overlevelse trues
af moderverdenens hære.
Vi søger krigere
til at kæmpe og beskytte dem.
Skal denne håndfuld personer bekæmpe Rigets officerer og soldater?
Ja.
Nemesis.
Så ved I, at det er selvmord.
-Hvad sagde hun? -Det er denne vej.
Nej, hør her.
Vi tror, at hvis vi kan, du ved…
…finde de rette personer, så har vi måske en chance…
Jeg tager med…
…hvis jeg får en chance for at udgyde Rigets officerers blod.
Den chance får du.
Godt.
Hun er derinde.
-Nemesis. -Hold på hende.
Hjælp hende.
Bliv der.
Jeg vil bare tale.
Jeg er klart betrængt.
Men jeg er ikke dum.
Du vil have barnet.
Ja.
Du får det ikke.
Det her er mit.
Hun har en mor, der venter på hende.
Som savner hende.
Jaså?
Hvorfor skal jeg bekymre mig om morens smerte,
når ingen bekymrer sig om min?
Har du set dette sted?
Det var mit hjem, før de kom.
I tusind generationer.
Smag luften.
Den forgiftede min krop.
Den svækker mine æg, og nu kan mine børn ikke slippe fri.
Så hvad med min smerte?
Jeg fortjener retfærdighed.
Jeg forstår.
Men gå anderledes til værks.
Der er forskel på retfærdighed og hævn.
Er der?
Jeg er ikke så sikker.
Jeg kender en moders smerte.
Jeg kender ensomheden i den smerte.
Gør ikke barnet fortræd.
Det tillader jeg ikke.
Du kender vist denne smerte.
Men forstå…
…at jeg vil dræbe dette barn
og fortsat vil dræbe, indtil alle mødre græder af fortrydelse over
at være kommet til minerne i Daggus.
Pis!
Kom med.
Afgang.
Kom. Gå væk.
Kom her.
Wow. Det var…
Det var utroligt.
Der er ingen grund til at juble.
Der er ingen ære i det.
Det kan let blive en af jer, der ligger her
i en glemt verdens rendesten
under dække af hævn.
Det gør I klogt i at huske.
I drømmen gjorde hun mig til overhofmester
og gav mig en plads i sit kongelige hjem.
Og alle lyttede til mig med ærbødighed.
For jeg drak af kalken af oprigtig tro.
Og det satte mig fri.
Er det ham, der ved, hvor oprørerne er?
Ja.
Jeg lytter.
Kan jeg gå, hvis jeg siger, hvad jeg ved?
Jeg løslader dig. Du har mit ord.
Jeg har ikke set Devra Bloodaxe i en hel sæson,
men dengang var de på Sharaan under beskyttelse af kong…
Levitica.
Fortsæt.
Det er et stykke tid siden, men de var der.
Tal med Levitica.
Det vil jeg gøre. Tak
Jeg troede, vi havde en aftale.
Det havde vi.
Du er fri.
Disseker hans hjerne og se, om vi kan finde flere oplysninger.
Derefter tager vi på besøg hos kong Levitica.
Javel. Jeg sætter kurs mod Sharaan.
Vi tager afsted.
Det var godt af dig tidligere. Med barnet.
-Jeg ville bare hjælpe. -Det kommer ikke naturligt for alle.
Det gør det for dig.
Derhjemme reddede du Sam uden tøven.
Godhed er en dyd, der er værd at dø for.
Det tror jeg på.
Nu.
Jeg har kæmpet i utallige verdener.
Mine sejre blev bekendt af min adoptivfar
og kongen.
For min loyalitet og tjeneste
blev jeg kongelig elitevagt.
Udnævnelsen var arrangeret af min far.
Jeg kunne ikke vide, der var mere i det.
Jeg fik æren af
at være prinsesse Issas livvagt.
Prinsessen var opkaldt efter en tidligere dronning Issa,
livgiveren.
I de gamle historier om dronningen
hed det, at hun havde evnen til at give liv.
Det var en myte eller en metafor,
der blev skabt som svar på generationer med krig og erobring.
Men historien vakte folks interesse.
Og man troede, at prinsessen, min prinsesse, havde samme evne.
Mere end én gang så jeg ting, jeg ikke kunne forklare.
Ting, der fik mig til at tænke, at hun var anderledes.
Noget særligt.
Kongen sagde engang til mig…
Bartholomew ville ikke indrømme det,
men De tolvs orden havde desperat behov for udvikling.
Og jeg er glad for, at du har fået opgaven at beskytte hende.
Hun kan godt lide dig. Det har hun sagt.
Hun sagde, at du…
Du var ikke som de gnavne livvagter, hun havde haft før.
Du smilede af og til.
Beklager, hvis jeg er blevet for familiær.
Men Issa er en speciel pige.
Det er svært at holde professionel distance,
når hun viser mig en sådan venlighed.
Arthelais, hold nu op.
Du behøver ikke at undskylde.
Jeres venskab glæder mig.
Når hun bliver dronning,
vil hun medbringe en barmhjertighed, jeg har mistet
efter alle disse år med krig.
"Det er begyndelsen til noget bedre."
-Jeres venskab beskytter hende. -Vores venskab beskyttede hende.
Jeg troede på hende,
på hendes godhed.
Jeg troede, at hun kunne redde os.
Tvillingemånerne Castor og Pollux.
De er kendt i galaksen for deres flotte kampforestillinger.
Kun de største krigere kommer her.
Hvad med manden der? Han har en generals holdning.
Ja, det må være Titus.
General.
General!
Generalen er her ikke. Han kæmper ikke længere.
Er han blevet besejret?
Ikke i arenaen. Han har kun en krig.
Mod sig selv.
I finder ham ved den sydlige port.
Dig. Vis dem vej.
Følg efter mig.
Tak.
Den store general Titus.
Tak.
Okay.
Er det nu en god idé?
Vi vasker ham og får ham ædru.
-Det er nok. -Kom så.
-Kom. -Få ham op.
-Kom så. -Slip mig.
Svin!
Svin! Kujoner!
I er alle kujoner!
Uden mod!
Jeg slår jer ihjel.
I er alle kujoner!
Uden mod.
Hvad har I gang i?
Hvad ser det ud til?
Gå ad helvede til.
Så er det godt. Tak.
Kommanderede du geledder for den gamle konge?
Er du ikke general Titus?
De uskyldige og undertryktes forsvarer.
En legende.
Jeg aner ikke, hvad du ævler om.
Jeg er blot tigger.
Jeg har aldrig hørt om denne general.
Han lyder til at være et skvat.
Jeg tror, at du er det skvat.
For længe siden, måske.
Hvorfor kan du ikke bare lade mig være?
Fordi mit største håb er, at fordums general stadig står foran mig.
Hvad ønsker du af mig?
Mine mænd er døde!
Jeg er træt af at genopleve det hver dag.
I arenaen gjorde mit raseri mig til en gud.
Men det er brugt op.
Denne flaske er min eneste trøst i det helvede.
Så lad mig være, og lad mig dø i fred.
Det er ikke meningen, du skal dø her.
General.
Kald mig ikke det.
Jeg er uden rang.
Jeg kommer med et tilbud.
Jeg giver dig en chance for frelse.
-Jeg kan ikke frelses. -Jeg har ikke tid til medynk.
Hvad med de døde mænd, du engang befalede over?
Hvad med dem?
Hvis ikke frelse,
hvad så med hævn?
Din tålmodighed er værdsat, og jeg kan forsikre om,
at Devra er klar over din tilstedeværelse.
Det bliver snart besluttet, hvornår hun modtager dig.
Tak, Levitica, ærede konge.
Vi afventer deres ankomst.
Nå?
Hvad sagde han?
Fortalte de ham, at det var mig?
Vær tålmodig. De kommer.
Kan du se det?
Deroppe?
Samandrai-systemet.
-Kender du nattehimlen? -Noget af den.
Har du set Samandrai?
Den er smuk.
Det er mine forfædres oprindelige planet.
Der blev jeg født.
Hvorfor er du ikke vendt tilbage?
Der er intet at vende tilbage til.
De, der ikke blev dræbt i kamp, er nu slaver for moderverdenen.
Hvordan overlevede du?
Han sagde, at de, der kæmpede, blev dræbt eller gjort til slaver.
Du kæmpede ikke, vel? Du flygtede.
Du vovede ikke at konfrontere dem.
Storartet.
Jeg indbød en kryster til hæren. Det hjælper.
Passer det, store mand?
Skjuler alle de muskler en kryster?
I det mindste vover han at kæmpe med os nu.
Pilot.
Du er heldig, hvis du kan stå, dit fordrukne svin.
Venner! Nej!
Se.
Darrian, Devra, vær hilset.
De har ventet.
Og jeg tror, at de er oprigtige.
Bonde, hvorfor kontakte os fra dette ukendte og flagløse fartøj?
Jeg formodede, at vi havde et niveau af tillid efter sidste møde.
Vi købte dit korn for at brødføde vores krigere.
Bland ikke forretninger med revolution.
Jeg forstår.
Jeres ankomst her udgør en stor risiko for os og vores velgører.
Men vi har ikke længere brug for dit korn.
Kong Leviticas godhed har holdt os i live,
så jeg foreslår, at I øjeblikkeligt tager afsted.
Vi er ikke kommet for at sælge korn.
Gunnars landsby fik besøg af et slagskib,
der truer dens eksistens.
Jeg har hvervet disse krigere
og lovet at tage dem med tilbage og forsvare bønderne.
-Men vi løber tør for tid. -Hvad?
Den håndfuld? Mod et slagskib?
Derfor er vi kommet. Du har mænd og skibe.
Med dig kan vi opbygge et forsvar.
Og vi kan betale dig med overskuddet fra vores høst.
Vi har ikke andet.
Mine styrker mod Kongens Blik?
Det er selvmord.
Skibet kan ikke ødelægges af en snes krigere.
Skibet og mændene ombord er ødelæggere af verdener.
Jeg beklager. Det er umuligt.
Jeg kender ikke jeres trængsler.
Jeg kender revolutionens smerte i jeres blik.
Ja.
Manden er ikke oprører.
Han er bonde.
Men handel eller ej
har hans folk slidt og slæbt for at gro korn, der brødfødte jer.
Jer alle!
Og på grund af den handel
er deres landsby nu truet af admiral Noble,
der er på jagt efter jeres revolution.
I kan stikke af, men vælger at kæmpe.
Javel.
Jeg kommer med.
Tak.
Bror, et ord.
Vores få sejre har været taktiske.
Vi kan ikke åbenlyst bekæmpe Kongens Blik.
Fandt bonden os, varer det ikke længe, inden Noble gør.
Og jeg tillader ikke, at en anden verden falder i vores navn.
Og dem, du kommanderer?
Det er deres liv.
Disse mennesker er kommet til os
som en sidste udvej.
De søger vores hjælp til
at gå op imod et slagskib fra moderverdenen.
Er det ikke det, vi står for?
Er de ikke, hvad vi engang var?
Hjælper vi ikke de trodsige bønder med at beskytte deres hjem,
så er revolutionen meningsløs.
Hvem, af egen vilje,
er klar til at dø for det, vi tror på,
snarere end at skjule sig bag det?
Milius.
Jeg er ikke overrasket.
Hvem skal ellers sikre, at du kommer tilbage i ét stykke?
Tak Levitica, og forlad denne planet.
Søster, du er revolutionens hjerte.
Bank højlydt.
Måske er det ikke selvmord.
Hvorfor vil han hjælpe dig?
Bloodaxe? Burde han ikke?
Det virker kortsigtet.
Han svækker,
hvad end man bruger af ord for det…
Modstanden, oprøret.
For hvad?
Chancen for at blive udslettet af et slagskib?
Skyld er en stærk følelse.
Skyld. Ærens sårbarhed.
Det har jeg haft engang.
Ære.
Er det ikke utroligt?
Det passer.
Hvad siger du?
Jeg har mindst ti-femten sæsoner tilbage, før jeg stjæler fra den forkerte mand.
Jeg bliver dolket ihjel af en dum stodder i et slagsmål på en bar.
Det er faktisk din skyld.
Du giver mig lyst til at blive hæderlig.
Besad du større modstandskraft,
havde du ikke så desperat brug for mig.
Vil du kæmpe med os?
Eftersom I tigger.
Kai, det gør vi ikke.
Godt, eftersom I spørger.
Hvis jeg må.
Wow.
Der er en komplikation.
Lortet i lastrummet.
Køberne venter i Gondival.
De er ikke kendt for deres tålmodighed.
Jeg må nok lægge mit liv som tyv bag mig,
før vi tager kampen op mod et slagskib.
Og en aftale er en aftale.
Selv blandt afskum.
Jeg sætter kursen og siger, vi er på vej.
Pis, gør det mig til en af de gode?
Jeg beder dig…
Vær nu rar.
Jeg har sagt sandheden.
Jeg har ikke mere.
Nå, men sandheden om,
at du husede kendte fjender af moderverdenen,
helede deres sår og reparerede deres ødelagte skibe
givet dit moralske kodeks for ære og næstekærlighed.
Vores civilisation har levet og trivedes i 10.000 år
med ære og næstekærlighed som højt værdsatte principper.
Ja, ære og næstekærlighed.
Kan du se det?
Skibet hedder Kongens Blik.
Opkaldt efter vores myrdede fader.
Så…
…jeg forstår ære.
Men ikke næstekærlighed.
Vores konge viste næstekærlighed til en fremmed som dig
og blev nedslagtet for det.
Så vi opkaldte skibet for at minde os om styrken i det velgørende blik,
der blev spildt på næstekærlighed.
Og husk, at hvis det blik, ved Guds vilje, falder på os og fastholdes,
selv i et kort øjeblik,
vil det ændre ens liv for altid.
I dag falder det på dig.
Vi er klar til kamp.
Opladet.
Mål udpeget.
Bekræftet.
Fyr efter behag.
-Opladet. -Fyr.
Vi har modtaget en besked fra en af vores Ådselgribbe.
De nærmer sig Bloodaxe-søskendeparret.
Endelig godt nyt.
Gør hyperaffyringen klar.
Jeg vil selv hente de forræderiske bæster.
Og hvilke ordrer til Kongens Blik?
Når I har udslettet planeten,
samles vi og får den præcise placering på resten af oprørerne
og tilintetgør dem en gang for alle.
Javel.
Admiral Nobles kampskib, I er klar til frakobling.
Bekræft, hærfører. Vi frakobler.
God jagt.
Tak, Cassius.
I det andet liv, i tidsløshed, og frigjort,
knælede jeg ned for barnegudinden.
Godhedens bløde lys belyste mit ansigt,
og på min bekymrede pande anbragte hun en krone
som tegn på min egen ædelhed.
Og i den vished følte jeg mig tryg
og lod hende se min smerte.
Jeg så tårer, der vældede frem i øjnene for mig.
Og for første gang…
…blev jeg set.
Hendes tårer, der faldt på mit ansigt, var en dåb.
Og jeg følte den velsignede henrykkelse
ved fred.
Kai sagde de her kasser.
-Vi har en her. -Okay.
Bare tag de grå.
-De er afmærkede. -Okay.
I må ikke kigge i dem. I må ikke tænke dårligt om mig.
Hvor skal de hen?
-Der er plads bag broen. -Det er gjort.
Sæt dem på den anden side af broen.
Vi læsser af og forlader denne gudsforladte klippe.
Jeg lægger gladeligt dette liv bag mig.
Godt.
Det skal stå på ladningsfortegnelsen.
Piloter!
Når I har lagt til, så se, om I kan skaffe brændstof.
Og I to, hold øje ovenfra!
Hvordan ser det ud?
Alt er klar.
-Godt, vi rykker. -Ja.
Gør jer klar.
Der er noget galt.
Ned på knæ.
Vær ikke en helt nu.
Hvornår?
På Veldt, i Providence, den første gang, jeg hørte jeres historie.
Med jeres idealer om modstand kunne jeg samle et par hoveder.
Tarak for eksempel.
Hans trælbundne verden.
Så var der Nemesis.
Hele hendes familie myrdet.
Men general Titus?
Har du nogen idé om, hvor meget han alene er værd?
De greb alle chancen
for at få hævn over Riget,
selv om betalingen blot var en sæk korn.
Så var der dig, Kora.
Eller skal jeg kalde dig Arthelais?
Den største dusør af alle.
Ved du, hvad moderverdenen gjorde mod min planet?
De ødelagde den ikke blot.
De torturerede hver mand, kvinde og barn.
Lod dem klynge sig til livet, da de nedbrændte dem til aske.
Ved du, hvad det lærte mig?
Stå aldrig på den forkerte side af historien.
Tror du, vi gør det?
Nej.
I har valgt siden, der ikke kommer med i historiebøgerne.
Hvad skete der med ære?
Hvad skete der med den?
Møgsvin.
Hvem har vi her?
Jamen dog?
Hærfører Bloodaxe.
Leder af modstanden,
som Kongens Blik blev sendt for at fange.
Han alene vil sikre mit sæde i senatet.
Det vil være efterladende ikke at nævne tilstedeværelsen af en kongelig.
Tarak Decimus.
Eller skal jeg sige prins Tarak?
General Titus.
Han behøver ingen introduktion.
Hans handlinger i slaget ved Sarawu har gjort ham kendt.
Bonden.
Den ambitiøse bonde.
Jeg er stolt over, jeg aldrig overraskes.
Dog er jeg det nu.
Jeg forstår, hvorfor de andre er her… men dig?
Hvad havde du håbet at vinde i den svage position?
Sig mig det.
Ja.
Den legendariske fægter, der kun er kendt som Nemesis.
Myrdede 16 højtstående kejserlige officerer
og deres sikkerhedsvagter.
I en kamp for at hævne sine myrdede børn.
Klinger af orakelstål.
Jeg har ledt efter sådan en i årevis.
Sig mig engang. Hvordan får du dem til at skinne?
Jeg vil rive dem ud af hænderne på dig
og bruge dem til at kløve dit hoved af din krop.
Så vil de skinne orange med gløderne fra Byeols smedje.
Naturligvis.
Jeg genkendte noget i dig
i den beskidte landsby.
Derude blandt de jævne mennesker
befandt sig den mest efterlyste i det kendte univers.
Argiveren. Arthelais.
Ved du, hvad du har gjort for mig, Arthelais,
ved at samle jer?
Når jeg lægger jeres lig for regentens fødder,
bliver jeg Rigets helt.
De vil skrive sange om mit mod.
Jeg gjorde ikke hele arbejdet?
Vi rykker.
Vi transporterer dem lammede, i fald nogen skulle blive kåd.
Rejs dig. Jeg har et job til dig.
Hør… Okay.
Spiller du dine kort klogt, vil du i det mindste overleve.
Du skal bare trykke på aftrækkeren.
Sådan overlever man.
Nej.
-Jeg gør det ikke. -Jo, du gør.
Det er vanvittigt.
Han bliver ikke et problem, vel?
Jeg mødte ham i et skyderi. Ved du, hvad han gjorde?
Han kryber sammen bag hende,
mens hun gør det beskidte arbejde.
Du er syg i hovedet.
Og du er en kryster.
Du kan godt. Bare tryk på aftrækkeren.
Du er forelsket i hende.
Kora.
Gunnar.
Det gør mig ondt.
Du kan godt.
Piloter! Til skibene!
Få mig løs! Vi skal afsted!
Nej!
Det her er perfekt.
De ofrede deres liv for os.
De troede på deres sag.
Hvad er bedre at dø for?
Og jeg burde være død med dem.
Jeg ved et par ting
om skylden, man bærer, når de, man har svoret at kæmpe med, er døde.
Ær dem.
Med alt du har fra nu af.
Bær dem med dig.
I dag var et slag for moderverdenen.
Forbrydere og nullerter, der trodser en krigsmaskine.
Denne beskedne modstand giver stemme til de stemmeløse.
Det er mere end blot en falden officer og nogle af hans mænd.
Det er begyndelsen på noget.
Hvad gør de nu?
Imperiets mandskab er ikke kendt for deres mod.
Efter en admirals død kræver protokollen skibets tilbagevenden.
Det er godt.
Vi bliver vel stadig betalt?
En aftale er en aftale.
Betaling venter på os på Veldt.
Jeg skylder dig tak, Gunnar. Jeg stolede ikke på den pilot.
Vi skylder ham alle tak.
Han reddede os.
Godt.
Kom så.
Jeg har spekuleret.
Sagde den døde dusørjæger sandheden?
Er du Arthelais?
Kai var en løgner og tyv, som ville sælge jer for profit.
Ønsker du flere svar, general?
Sig ikke general.
Kan I se den?
Der.
Vores landsby.
Hjemme.
Sådan et sted har jeg aldrig haft.
Det er næsten en skam, du dræbte den skid til Noble,
så vi ikke må kæmpe.
Det havde været et smukt sted at dø.
Ja.
Kom.
Gør ham klar til overførsel.
Balisarius er på standby.
Skal vi stabilisere ham først?
Nej, vi lader ikke regenten vente.
Neurolink.
Linket er etableret.
Forbindelse opkoblet.
Signalet er stærkt.
Send ham.
Hvordan føles den kolde luft i lungerne?
Herre, jeg er ydmyget og beæret over denne nådige audiens.
Ja.
Sig mig, hvad du har gjort.
Jeg har fundet hende.
Den forhadte Arthe,
som i koldt blod myrdede, hvad vi havde kær.
Jeg fornemmer gift i svælget, når jeg siger hendes navn.
Jeg har fundet Arthelais.
-Er du sikker? -Ja.
I selskab med den vanærede general Titus og Darrian Bloodaxe.
Vi er tæt på at fange dem.
Vores verdener vil enes i fejring
ikke blot af tilintetgørelsen af denne ynkelige modstand,
men af den ydede retfærdighed.
Mod den etniske urenhed, monsteret,
Argiveren, den hadefulde, der er fjende af os alle.
Sig mig, hærfører,
hvad skal jeg gøre nu?
Skal jeg overøse dig med ros?
Love dig hæder?
-Jeg troede… -Hvad troede du?
Hun, der dræbte kongen og dronningen,
såvel som personen i sin varetægt, prinsessen Issa, i koldt blod,
en af de mest farlige og dekorerede krigere
i den væbnede konflikts historie, er nu en del af en blomstrende modstand?
Skal jeg være glad?
Glad for, at hun har allieret sig
med den geniale hærfører, general Titus?
Troede du, at det var godt nyt?
Hun er inden for rækkevidde.
Jeg bringer dig hendes hoved.
Jeg er bange for, at det mest truede hoved her er dit.
Men jeg er glad for, at du er her.
Så jeg kan sige til dig ansigt til ansigt, hvad du nu skal gøre.
Du knuser opstanden til sidste mand.
Og så fanger du min datter i live
og tager mit dyrebare barn med hjem til mig.
Så jeg kan korsfæste hende i skyggen af senatet
og afslutte denne myte, inden den begynder.
Bringer du hende ikke til mig,
vil den, hvis offentlige henrettelse
får det til at løbe koldt ned ad ryggen på senatorerne,
og hvis skrig vil genlyde i de marmorbeklædte sale,
være dig.
Er han stadig i live?
Det ved jeg ikke.
Ingen hjertebanken eller hjernefunktion.
Skru op.
Skru op for alt.
Tekster af: Maria Kastberg