NETFLIX ПРЕДСТАВЛЯЄ
Звісно, сеньйорито, я ж тобі казав.
Як бачиш, ванна добре обладнана,
але для двох може бути замалою.
-Або ні. -Або ні.
Дзеркало гарне.
Велике.
І в нього великий потенціал.
А ось тут…
першокласний мармур.
Можеш уявити, як ти стоятимеш собі тут у будні дні,
чистячи зуби або…
готуючись до вечора запального тверкінгу й…
Уявімо, що з'являється твій хлопець
і каже,
яка ти сексуальна
і як він хоче
відсмажити тебе.
Щасти.
-Радий знайомству. -Навзаєм.
-Вітаю. -Заходьте.
-Лусія, так? Дуже приємно. -Хіба ми не перші?
Її записав колега.
Вона йде вносити заставу, але ще можете її випередити.
Прошу, заходьте.
А для тебе?
Слухай, можемо взяти це.
Є вже якісь новини
щодо курсів з офісної роботи?
Дівко,
я на посаду аж два роки дерлася.
Так, але
це до снаги будь-кому.
Звісно.
З цим теж закінчиш?
Алло?
Так, це я.
Діво Маріє, дякую, що вислухала мене.
За те, що дала мені шанс.
Знаю: я готова.
Допоможи мені.
Дай мені необхідну впевненість і силу.
Радуйся, Маріє, благодаті повна. Господь з тобою.
Софіє?
Так. Це я.
Доброго ранку.
Розказуй.
Ну…
Я вивчала фінансову справу в університеті Буенос-Айреса, де здобула
ступінь магістра міжнародного бізнесу.
І ступінь МБА — тут.
Була найкращою випускницею
на факультеті.
А ще працювала в кількох компаніях цієї галузі:
у «Давандрі», «Фан-енд-Ко»…
Белен, надішли текст майбутнього брифінгу.
Звісно, зараз буде.
Свою магістерську дипломну роботу я писала
про вашу компанію.
Я додала її до резюме.
Підняти таку компанію…
просто з нуля — це неймовірно.
Підійми.
Що?
Алло?
Так, це офіс Беатріс Ґая, чим можу вам допомогти?
Так, зрозуміло.
Так, просимо
вибачення.
Укажіть, будь ласка, вашу адресу.
Так, ми розберемося з кур'єром, і вам повернуть гроші.
Може, ми надішлемо вам коктейльну сукню з нової колекції, безплатно?
Чудово, Авроро.
У разі чого — одразу звертайтеся.
Що?
Неймовірно.
Що ж, дякую.
Ти теж неймовірний, але я про неї.
Що? Ага. Ну-ну, просто чудово. Гаразд.
Просто вона така потужна.
У неї нічого не було. Вона була ніким.
А побудувала цілу імперію.
Працюючи, вірячи в себе…
Ти можеш повірити, що її першою роботою було вдягати мерців?
Та ну.
Одяг для поминок.
Це моторошно.
Слухай,
сеньйора, якій я нині показував квартиру, сказала, що знає одного типа,
у якого є два будинки в центрі.
Чуваче, оце круто.
Я впевнена, ваше агентство отримає їх.
Звісно.
Але я хочу їх собі.
Ну…
спершу тобі потрібні гроші.
Ти ж знаєш, що я заощаджую.
А тепер ти маєш справу з багатьма власниками нерухомості, сто відсотків.
Навіть не думай.
Але, кохана,
ти ж проходиш стажування?
-Так. -Тебе точно зрештою візьмуть на роботу.
Сподіваюся.
Це моя найбільша мрія.
Квиток першого класу до Цюриха на 18:00.
Її звичне меню.
Постачальник тканин у Лондоні
вимагає перегляду контракту й підвищення плати.
-Цитувала мою попередню відповідь? -Так.
Надішли її знов.
Тільки потиск рук.
-Доброго дня. -Доброго дня.
-Дякую, що прийшли. -Рікардо.
-Софія. -Дуже приємно.
Якщо треба — я покличу.
Моя сумка.
-Заходьте, будь ласка. -Спасибі.
Що ж…
Іди додому.
-Якщо вона вернеться, скажу, що тобі зле. -Ні, я в нормі. Дякую.
Коли вона допустить мене до нарад?
А мене?
Софіє.
Софіє, уже дуже пізно.
Іди додому.
Лідіє?
Привіт.
Я думав, що ти будеш гарячою, хоч і не маєш аватарки, але…
я тебе недооцінив.
Вип'єш келих?
Давай.
Що ти робиш? Ні, так ні.
-Іди до мене. -Ні.
Пусти, чорт забирай!
Добре.
Так ти не любиш.
Вибач.
ЛУХАН, 2011 РІК МАТІНКО, ПОМОЖИ НАМ БЕРЕГТИ ЖИТТЯ
А ти чого вже встав?
Що каже королева дому?
Я готую тобі особливий середземноморський континентальний сніданок, повний енергії.
Мій пиріг цього тижня вийшов не дуже, я мушу виправитися.
Щось не хочеться.
Тоді просто посидь.
Друге вже на підході.
Гадаю, тобі точно потрібен вихідний.
Учора ввечері я сидів у телефоні й знайшов супердешеві квитки до Медельїна.
Це якщо купимо зараз.
Як тобі? Треба вже, подорожчають.
Хтозна, що я робитиму за два місяці.
Знаю, котику, але…
Я уже два роки там не був.
Ні я — у Буенос-Айресі.
Ну тоді
попроси десять вихідних.
Не можу — ні десять, ні два, ні п'ять. Ніскільки.
Не можеш чи не хочеш?
Як звати твого Ромео?
Гадки не маю.
Ти жартуєш?
Ану-ну, кажи.
Що?
Не можу повірити, ти теж піддалася.
-Нарешті. -Я ж нічого така, правда?
І сексуальна.
Так, нічого така.
Вони такі молоді.
Нічого не знають.
Вони наче торт з повітряною начинкою.
І воно все ж того варте?
Життя погано придумане.
Коли дізнаєшся, чого хочеш, часу вже немає.
Годі розводити драму.
Ми все ще на півдорозі.
Я тобі заздрю. Завжди тобі здається, що все добре.
А хто з нас двох мільйонерка?
Що це таке?
Може, блискіток на рукави?
Я знаю.
Можна?
Давай.
Гадаю, якщо зробити подвійну манжету,
ми можемо досягти ефекту більш…
вишуканого, якого…
бракує.
Як в «Адріани» 98-го року.
Ти сказала «98-го»?
-Не думаю, що це підходить цій колекції. -Вибачте.
Нічого, це ж не твоя професія.
Відійди.
Мені подобається.
Ще одне пивко.
-Дякую, Бенху. -Дякую, Бенху.
Будь ласка.
То що сталося?
Нічого, котику.
Серйозно.
Що там на роботі?
Нормально.
Я трохи підрахував і зрозумів, що те, що я заощаджую,
нічого не дасть,
однак у Колумбії все інакше.
Дивися,
тут завеликі агентства, я не маю грошей, щоб наймати когось. Гаразд.
Але я розмовляв з дядьком Хорхе,
і він майже задарма здасть нам офіс у Робледо.
Моя команда буде там. Так буде краще для нас обох.
Робледо.
Погана ідея?
Не знаю, коханий.
Зайчику, Мадрид стає для нас завеликим.
Я тут не просуваюся, а в тебе немає життя.
Ми майже не бачимося.
Як мені створити сім'ю?
Як зробити крок далі?
Як нам процвітати? Як ми рухатимемося вперед?
Сім'я?
Милий, я приїхала сюди не для того, щоб вернутися,
не для того, щоб поїхати до Колумбії,
а тим паче щоб бути утриманкою.
Я не кажу, що ти будеш утриманкою.
А що працюватимеш зі мною
у чомусь спокійному.
Я не хочу бути спокійною.
Хочу бути виснаженою.
Я хочу боятися завалити все. Я хочу…
вчитися в неї. Увесь час, постійно.
Я працюю з нею по 12 годин на день, і знаєш що?
Цього замало.
Ясно.
Можна спитати, куди ти?
Та так, до Барселони.
Побачимося за годину внизу.
Це була прекрасна їжа. Їжа з Азії. Японські страви,
китайська їжа, філіппінська їжа…
Набираю й напихаю собі кендюх.
І зустрічаю прекрасну жінку.
Кажу їй: «О, ця їжа неймовірна».
«Це ви — кухарка?»
А вона така: «Ні, я дружина консула».
Боже!
-Я хотів зникнути. -Це правда.
-Я просто… -Вітаю. Як справи?
Вітаю, Джонатане, рада вас бачити.
-І я — вас. -Дуже приємно.
-Сідайте. -Нарешті побачились.
Що він тут робить?
Ви схильні до того, щоб покинути мене, тому мені хочеться пофліртувати.
Він новачок, вискочка, він ще торік працював на мене.
Так, у нього повно енергії й мало его.
Моя компанія готова оптимізувати угоду на 10%.
Десять років не додаючи ні фунта.
Ви серйозно цього не чули?
Щось знайоме, але ні,
не думаю.
Так, безсумнівно.
А інша?
Лишилася лиш білизна.
Давай, приміряй.
Перевірю мій вибір.
Ану.
Ідеально.
Ану я дещо спробую.
Це робить тебе сильнішою.
А тобі цього треба, тепер ти працюєш у компанії.
Я думала, це хороша новина.
Так і є.
Найкраща.
Отче…
я мушу знати, що Бог мене пробачить.
Твоє покаяння щире?
Який твій гріх, дитино моя?
Безмежне милосердя Господа очистить тебе,
але спочатку треба проявити мужність, щоб зізнатися.
Я хочу…
Хочу покінчити з життям, яке ношу в собі, отче.
Я хотіла цього уникнути,
і…
вагалася.
Щодня.
Але вже ні.
Бог пробачить мені?
Немає гіршого злочину,
ніж пролити кров невинних.
Доброго ранку.
Що?
Кармен…
цього місяця за тобою значаться десять пропусків.
Завжди була поважна причина.
Я принесла меддовідки й відпрацювала години.
-У тобі ніхто не сумнівається, але… -Ти ж знаєш про мою доньку?
Тобі треба бути з нею постійно.
Це хороша вихідна допомога.
Я не хочу обирати між донькою та роботою.
Я працюю в компанії 15 років. Я її частина.
Треба навчитися.
Нас ніхто не вчив так діяти.
Їм дозволено бути виродками.
Вони це називають «рішучістю».
Тому не вини себе.
Софіє, що таке?
Гей…
Ходи сюди.
Ходи.
-Я… -Спокійно.
Ти чого?
Ні…
Чекай.
Ні, стривай!
Спокійно.
Софіє,
ти не вагітна?
Ти знала про це на співбесіді?
Ні.
Я думала, ти знаєш, що робиш.
Ну як? У тебе так усе виходило…
Я теж не розумію.
Пробачте.
Хто про це знає?
Ви.
Якщо хочеш платити половину податків, то лише так.
Це 25%. Подаєш вексель у грудні, а гроші стягують у червні.
Вони роблять це для музичних фестивалів, різних заходів, для стартапів…
-Усі в нашій конторі так роблять. -Пане адвокате, а це законно?
Я не хочу перевірок.
Усі так роблять. Які ще перевірки? Це єдиний спосіб зменшити плату.
У мене буде дитина.
Що?
Дитина Софії.
Помічниці?
Так.
Вона вагітна й не хоче ні робити аборт, ні звільнятися з роботи.
І віддасть її тобі?
На якому вона тижні?
І від кого ця дитина? Вона самотня?
Ні, але він нічого не знає. Вона сказала мені.
Ти добре подумала?
Слухай, а тобі не легше було б усиновити?
Я хочу дитину, але вже не можу.
-Так, але хіба немає іншого шляху? -Ні.
Я хочу відчути вагітність.
Бути з дитям від початку, знати його.
-Ви мене підтримаєте? -Звісно.
У всьому. Як завжди.
Авжеж.
Запропонуй їй гроші.
Багато грошей.
А я ж казав, що треба взяти гарне вино.
Таті!
Ще одну пляшку, будь ласка.
-Готова? Ти сама? -Так.
Знаєш, чому я тебе найняла?
Бо тобі вдається ця справа.
Бо ти знаходиш рішення.
Не вірю, що ми можемо вийти з будь-якої халепи, а з цієї — ні.
Ви серйозно?
Так.
Не поспішай.
Нікому не кажи. Так краще все обдумаєш.
Я ще нікому не казала.
Вихід є завжди.
Завжди.
Софіє…
Я хочу зараз помогти тобі.
Що б не було потрібно.
Дякую, Беатріс.
Дуже дякую.
Іди спати. Уже дуже пізно.
Спасибі.
Софіє, коли в тебе вперше не було місячних?
У… лютому.
Гаразд.
Ось воно.
Ось воно, так.
Воно таке маленьке.
Звісно.
Що ж, Софіє, я поясню тобі порядок.
Суто ми проводимо огляди й аналізи.
І до, і після, гаразд?
А для процедури ми направимо тебе до спеціалізованої клініки.
Це коротка операція. Безболісна.
За почуттями схожа на менструальні спазми.
Навіть не вводитимуть наркоз. Зазвичай вистачає заспокійливих.
Коли вони почнуть діяти, тобі паличками розширять матку,
і почнеться відсмоктування.
Воно займе п'ять-десять хвилин.
Щоби впевнитися, що матка порожня.
Що це?
Даруй, це пристрій керування.
Вимкнути його?
Щось не так?
Я не можу.
Я його не бачу.
Отам!
Софіє, що ти робиш?
Я не знаю, що робити.
Я…
не можу зробити аборт.
Дивись,
я багато думала про це,
і…
Я скажу тобі.
У мене є пропозиція.
Для тебе це прозвучить дивно, але
слухай.
Ти зможеш стати матір'ю коли завгодно.
Коли забажаєш.
Але зараз же не слушний момент?
Добре.
Я завжди хотіла стати матір'ю.
І…
Я подумала…
що я могла б залишити собі твою дитину.
-Ти ж знаєш, що так роблять, правда? -Так, сурогатне…
Ні, не воно, ні.
У нас буде інакше. Це…
Це не буде сурогатне материнство, бо…
Бо те, що ми з тобою зробимо, підійде нам обом.
Я поможу тобі, а ти — мені.
З дитиною все буде добре. Обіцяю.
Але це можливо зробити? Як…?
Нам треба буде підписати угоду чи щось таке, звісно.
І ти залишишся біля мене в компанії, авжеж.
Те, що ви з Беатріс хочете зробити, не аж зовсім законно.
Ти ж знаєш, що тут з цим досі дуже обережні.
Хоча, так чи інакше, люди завжди так робили, правда ж?
У деяких країнах це законно, і мати може отримати гроші.
У цьому разі є документ, у якому чітко прописано,
на що погодилися сторони,
і в якому зазначено, що ви обоє свідомі того, що робите.
Беатріс з самого початку буде справжньою біологічною матір'ю,
і…
більше нічого. Ну,
по суті, це буде всиновлення з третього світу,
але стосовно цього я про все подбаю, не хвилюйся.
Одним словом, тобі треба відмовитися від усіх прав
від розродження й надалі.
-Розродження — це пологи, так? -Саме так.
Я наглядатиму за процесом. Пологи будуть у моїй клініці.
Тож відомо буде лише те, що ми вирішимо.
Іншими словами, нічого.
Мусить бути повна конфіденційність. Це єдиний спосіб.
Само собою, я покрию всі витрати на догляд.
У тому числі після пологів. Чого лише забажаєш.
Зазвичай треба пробути два-три дні в лікарні.
Так. І в обмін на твою відмову
Беатріс гарантує, що твоє місце в компанії буде захищене,
і в день пологів ти отримаєш грошову компенсацію,
яка є найвищою в таких угодах у Європі.
Я хочу цю компенсацію в подвійному розмірі.
Подвійному? Але, Софіє, це буде оплата в конверті.
Ті дівчата заробляють менше.
-А це дуже багато. -Звичайно,
однак вони перебувають
у межах закону,
а я ні.
У разі викриття для мене все це погано закінчиться. В'язниця, депортація…
Цей ризик теж треба компенсувати.
Ні, такого ризику не буде,
бо Беатріс хоче, щоб ти провела вагітність у неї вдома.
-Усю вагітність? -Так.
І я нікого не зможу бачити, так?
Ніхто не повинен тебе бачити.
Софіє, ми можемо робити це лиш таємно.
У нас нема вибору.
Та й це лиш кілька місяців.
А моя робота?
-Я хочу бути поінформованою. -Звісно, триматиму тебе в курсі.
Ми ж житимемо разом.
Подвійну компенсацію
і ще дві поїздки на рік до Аргентини.
Я ж казала, вона розумна.
Ти була такою чи я створила монстра?
Я б зробила це лише з вами.
Я нічого не сказала Начо.
Ясна справа.
Він не буде виношувати, народжувати й годувати грудьми.
Ані відкладати кар'єру.
У нього був лиш оргазм.
Я теж не годуватиму грудьми.
А Начо — мій хлопець.
Я кохаю його.
Знаю. Пробач.
Але
якби ти йому сказала, ти б не була вільною у своєму виборі.
А якщо він скаже, що не згоден?
Може, ми все одно б це зробили, але ти
втратила б його.
Правда ж?
Часом не можна зробити все ідеально.
Лиш якомога краще.
СУРОГАТНА МАТИ
-Тут… -Не хвилюйся, усе добре.
Чудово. Ось і все.
Якщо ця вас не переконала, за два квартали від нас
є чудова й дуже світла квартира.
Можемо піти глянути.
-У вас є час? -Ні, я йду в кафе. Дякую.
Гаразд. Візьміть мою візитівку.
-Дякую. -Радий знайомству.
Гаразд, до побачення.
Привіт.
-Що ти тут робиш? Ідеш зі мною? -Так.
…динаміку сайту, доповідатиму про роботу кожного відділу,
пропонуватиму зміни…
І перейду з посади помічниці до менеджерки.
З подвійною зарплатнею.
Але це Лондон. Треба обговорити.
Я вже
погодилася.
Ти що, знущаєшся? Чи ти серйозно?
Коханий.
Мені довелося облишити плани з Колумбією, а ти вже все вирішила.
Може, використаєш шанс і полетиш?
Нізащо.
Пів року? Без тебе?
Неможливо.
Я ж теж роблю це для тебе.
І що?
Цей час пролетить.
А коли я закінчу, мене підвищать, і я назбираю цілу купу грошей.
Для нас обох.
І колись ми станемо сім'єю.
Думаєш, мені не боляче?
Якби ж я могла отримати те, що хочу, не проходячи через усе це.
Але це
єдиний спосіб.
І тут є й добрі сторони.
Не гризімося так цим.
У тебе буде дім?
Я навідуватиму.
І витратиш усі заощадження на ці поїздки?
-Ти хочеш порвати зі мною. -Ні! Коханий.
Не хочу я нічого порвати.
Я прошу твоєї підтримки.
Для мене це дуже важливо.
Будь ласка.
Я кохаю тебе.
Куди ми їдемо?
Це сюрприз.
-Я думала, ми… -Тобі буде краще, ніж у місті.
Тепер я сміюся з цього.
-У мене тоді ледь не стався інфаркт. -Серйозно?
Уяви собі,
ти одягаєш труп 90-річної сеньйори, і раптом бам!
Її очі розплющуються, наче вона воскресла.
Чорт! Що таке? Не відчиняються.
Пішло.
Доброго ранку.
Доброго ранку. Добре виспалася?
Прекрасно.
Ця музика означає сніданок. Від неї в тебе аж слинка буде текти.
Привіт.
Гадаю, це вроджений дефект. Вона не вивчила жодного слова за пів року.
Знаєш, як багато белькочуть інші? Але вона шикарна кухарка.
-У неї є твій раціон. -Так-так.
Без в'яленого, алкоголю й сирої риби.
Крістіна склала ще цей список. Тут не тільки їжа.
А ще косметика, одяг, різні повсякденні речі…
можеш її ганити, але не ігноруй це.
Добре.
Мені треба вже бігти. Гарного дня.
І вам.
Красно дякую.
Діво Маріє,
дякую, що захищаєш мене.
НЕЙРОМАРКЕТИНГ
Налякала?
Трохи.
Вибач, не хотіла розбудити.
А тепер час вправи з перешкодами.
Починай плавно, тримаючи руки над плечима. Ноги разом.
Підніми коліно й витягни ногу. Торкнися землі п'ятою, і крок назад.
Рухайся плавно.
Привіт.
Ви
стежите за мною?
Що?
Я бачила камери.
-Ви за мною стежите? -Система безпеки.
Ти ж до цього не звикла?
І не хочу звикати.
Я не лишу дім незахищеним, бо ти параноїчка.
Тим паче тебе.
-Краще б ви їх прибрали. -Думаєш, я маю час спостерігати за тобою?
Беатріс, будь ласка.
Я…
не можу так жити.
Зовнішні я не зніматиму.
Гаразд.
Але всередині я хочу бути вільною.
-Добре? -Добре!
Спасибі.
Як вони вам?
Вони мені не дуже. Шукай далі.
Муситимеш і далі керувати моїм розкладом.
Авжеж.
Запрошу нині ще кількох на співбесіду. Добре, що ви послали її в Лондон.
Я її не любила.
Вона пристосуванка.
А мені подобалася.
Але вона мітила на моє місце.
Тепер вона там, де їй місце.
Таті, ти не бачила мого телефону?
Загубила його.
Лікті назовні. Руки за вуха. Підніми коліно. Витягни ногу.
Торкнися землі п'ятою, і крок назад. Наче сідаєш на табуретку.
Для вправи потрібен простір. Щоб почати, слід бути на позначці.
На позначці я!
Для вправи потрібен простір. Щоб почати, слід бути на позначці.
Я на позначці.
Підніми коліно. Витягни…
Годі! Ти заткнешся?
…коліно. Витягни ногу. Торкнися землі п'ятою, і…
Не можеш заснути?
Один, два, три.
Дай мені свій телефон.
Телефон.
Не маєш?
Срака-мотика.
МІЙ МАЛЮК І Я
Я загубила.
Що ти загубила?
Свій телефон.
Але ж ти не виходила звідси.
-Не хвилюйся, я куплю тобі інший. -Начо, мабуть,
просто лютує.
Він точно кохає тебе зараз як ніколи.
Не знаю. Мені страшно.
Він такий милий.
Тим краще.
Дивися, у неї вже видно.
-Так. -Чому воно з'являється?
Естроген збільшує секрецію меланіну,
і він помітніший, бо її шкіра трохи темніша,
правда?
Прекрасно. Ось воно.
Так!
Софіє, як ти почуваєшся? Усе гаразд?
Так.
-Вона облишила пілатес. -Ні…
Вправи кидати не можна.
А якщо плавати?
Їй це до душі.
Я зроблю для вас графіки.
У будь-якому разі, оті нещодавні аналізи ідеальні.
Затримка рідини й свербіж — це нормально.
Але якщо ти відчуєш, що щось не так, скажи мені, гаразд?
Ні, усе добре.
Це його очі?
Привіт.
Беатріс?
Беатріс, усе добре?
Доброго ранку.
Доброго ранку. А телефон?
Я замовила.
А як знаєш, хороші довго їдуть.
Бувай.
Таті!
Можна зайти?
Ключ.
Двері.
Двері нагорі.
К
КАРЛОС
Софіє!
Це мені?
З днем народження!
Привітик. Привіт.
-Привіт. -І ще це.
ЯК ДРЕСУВАТИ СОБАКУ
Привіт, Максе.
Макс? Ні, Макс ні.
Так, ти Макс.
-Що ж, хай буде Макс. -Привіт.
Він хоче інвестувати у виноробні.
-Виноробні? -Хоче тебе переконати.
-Ні, прошу, досить уже. -Мене він уже переконав…
Максе, нині особливий день.
…він приніс три пляшки…
Мені дозволили пиріг.
І я, звісно, скуштувала їх…
Ходи.
Хтозна, як далеко…
Ходи до ванни, нащо тобі слухати всяке таке?
Зрештою, я ніби інвестувала у виноробню в Ла-Манчі.
Тобі слід знати, що він навіть…
Ну…
-Слухай… -Що?
Як тобі її стан?
Гормони змінені,
але все інше в нормі.
-Добре. -Ти впевнена?
Так, справді.
-Добре. -А не думаєш,
не знаю, що можливо…
вона може й передумати?
Ні. Ну, не знаю, я так не думаю.
-Ну, їй важко. Уяви… -Важко?
-Вона ж у відпустці. -У відпустці?
Крістіно, прошу…
Макс — гарне ім'я. Мені подобається.
-Ну… -Так, гарне.
Дитина Беатріс теж буде хлопчиком?
Ну тобто… Я не залишу її собі, але хочу знати.
Так,
це хлопчик.
Будьмо.
-Вітаю. -Дякую.
Диви, що я щойно отримала.
У тебе є дар.
Хочу з ним поговорити.
У мене день народження.
Гаразд.
ВІДЕОДЗВІНОК
Привіт, коханий.
Привіт.
Що сталося?
-З днем народження. -Дякую.
Чорт забирай.
Не роби так більше зі мною.
Я божеволів.
Дзвонив. Надіслав тобі мільйон смс.
-Мало не викликав поліцію. -Ні.
Усе гаразд.
Я загубила…
загубила телефон і…
була дуже зайнята.
Але завтра чи післязавтра в мене буде новий, тому…
я вже буду на зв'язку.
Як ти?
Слухай…
Софі, благаю, не роби так зі мною. Просто скажи мені зараз.
Краще, щоб ти була чесна зі мною.
Я так за тобою скучила.
-Не знаю… -І кохаю тебе.
-Не знаю. -Дуже.
Не знаю…
Гадаю, що…
Софі…
-Ти точно мене кохаєш? -Так, зайчику.
Уже недовго.
Досить.
Котику?
Що трапилося?
Ти засмучена?
Софіє, що сталося?
Дивися, я не знаю, що казати. Не знаю, що робити.
-Я… Ти точно мене кохаєш? -Зайчику, мушу йти.
-Ні. -Поговоримо на днях, добре?
Софі, будь ласка… Софі…
-Зайчику… -Ні, зараз, Софіє. Прошу. Не йди.
Привіт.
Максе, а бодай би тобі!
Що ти наробив?
Таті?
Будь чемним.
Таті!
Вітаю. Доброго дня…
Я шукаю Софію Куадрос.
Вибачте, що?
Даруйте…
Ніколи?
Мені треба її телефону.
Вибачте, у вас є телефон?
Номер абощо?
Гаразд.
Дякую.
Я втомилася.
Лиш десять разів лишилося. Давай.
Чому Таті пішла?
Глянь на себе. Це й так очевидно.
А вона не заявить на нас?
Іспанської не знає.
Зупинишся зараз — потім буде важче.
Ці десять зроблю завтра.
У твоєму графіку 50 дистанцій.
Я більше не можу. Чесно.
Ти мене не чула? Давай!
-Лише сьогодні, будь ласка. -Давай.
-Я не хочу. -Гайда.
Я ж сказала, що не хочу.
Ще лиш десять дистанцій.
-Беатріс. -Белен, не зараз.
Це щодо Софії.
Треба і з Лондона її забрати. Вона збрехала.
-Про що? -У неї нема диплома.
Лиш семінар в коледжі без оцінки.
Універу, де вона здобула магістра, немає.
А її досвід роботи…
Вона просто продавчиня.
Ти впевнена?
Самі подзвоните?
Ні.
-Привіт, Беатріс. -Крістіно,
ти знала, що та аргентинка ніколи не була в університеті?
Ну,
усі брешуть, щоб знайти роботу.
Ця сучка про все збрехала.
То й що?
Як мені тепер їй довіряти?
Гаразд, вона збрехала, бо опортуністка,
а якщо вона опортуністка, то все виконає. Їй це вигідно.
Крістіно, ти не виношувала дитину.
Я передзвоню.
Добре, добре.
Софіє!
Привіт.
Що ти накоїла?
Нічого.
Нічого?
Постукала у двері. Та й усе.
Могла приїхати охоронна компанія.
Якщо тебе тут побачать, усе, срака.
Завтра звіт за квартал.
Розповім про нього.
Метою було подвоїти попередній, але не знаю.
Телефон не працює.
Але він дорогучий.
Не знаю. Він не працює.
Позичте нині планшет.
Але не стежте за розмовою.
Було дуже незручно.
Не сьогодні.
Як це?
Я не йшла в рабство.
Іди.
Ти ж цього хочеш?
Гадаєш, я проти тебе?
Хочу зруйнувати твоє життя? То пішла тоді! Уперед!
Мені було б набагато легше стати матір'ю інакше.
Забула, як тобі було, коли не знала, що й робити?
Га?
Дідько.
Я лиш хочу зробити все правильно.
Я знаю, що тобі дуже важко сидіти тут у клітці без Начо.
Що твій організм змінюється, роблячи тебе набагато чутливішою.
І що ти переживаєш усе більш…
Але ніколи не забувай, що ми робимо це для нас обох.
Зачиняти?
-Усе гаразд? Ще щось треба? -Рахунок, будь ласка.
Зараз буде.
Уже недовго.
Я хотіла подякувати за те, що ти була такою відважною.
Ти сумуєш за ним, це нормально.
Він стає важким.
Ти в нормі?
Беатріс.
Я не можу спати.
Лягай.
Я буду все літо в Мадриді.
Працюю в ранкову зміну в магазині, тому…
-Будемо на зв'язку? -Авжеж.
Маєш номер?й
Думаю, так.
Стій, подзвоню тобі.
«Колумбієць Маріо», ось ти.
Бувай.
ПРОПУЩЕНИЙ ДЗВІНОК
Друга пропозиція — варіація першої, цього разу з моделлю «Аллегра».
Я гадаю, це найкращий варіант для великих заходів.
Остання пропозиція контрастує з попередніми.
Добре пасує через контраст чистих ліній та відчуття бароко.
Беатріс, що скажете?
-Беатріс? -А?
Перепрошую.
Чорт!
Пробач, Максе.
Що ти накоїла?
-Ти можеш рухатися? -Так.
Чорт забирай!
Ще східець.
Обережно.
Сюди.
Подивимося… Лягай.
Ось так.
-Усе добре? -Так.
Гаразд…
Дуже добре.
Крістіно, подзвони, коли лиш зможеш. Це терміново.
…говорила з візажистом.
-Чудово. Скільки це займе годин? -Десь 12.
-А, 12. -Ага.
-Доброго ранку. -Добре.
Мені потрібна Софія Куадрос.
Шукайте не тут, а в штаб-квартирі в Лондоні.
Ні.
Там її немає.
Що, не тямиш нічого?
Шефиня, де вона?
Її теж немає. Якщо залишите свій номер, я зможу. Агов!
Кажу ж тобі, її немає.
Що ти робиш?
Ти мене не почув?
Шефиня, де вона?
Ні. Гаразд.
-Крістіно. -Ні, це я, Белен.
Тут якийсь шукає Софію.
Кажи мені, де Беатріс Ґая.
-Який він? -Гарний. Під тридцять.
-Не відпускай його, я вже їду. -Добре, чекаю на вас.
-Кажи! -Прошу, не роби мені нічого.
Справа не в тобі.
Допоможеш мені? Скажи, де живе Беатріс Ґая.
Ось, випий це.
-Ще трохи. -Досить.
Абонент поза зоною досяжності. Залиште голосове повідомлення.
Белен, він досі у вас?
Ні. Він пішов.
Що він хотів? Що хотів знати?
Хотів дізнатися вашу адресу.
І ти дала йому її?
Ну, річ у тому…
-Наша новенька дуже злякалася. -Чорт!
-Вибачте. Викликати поліцію? -Ні, нікому не дзвони.
Алло?
Начо?
Алло?
Начо!
-Софіє, це ти? Відчини! -Що ти тут робиш?
Як ти мене знайшов?
Пішов у твою компанію.
Ні, будь ласка. Будь обережним.
-Софіє… -Вона… божевільна.
Мені недобре. Здається, вона мені щось дала.
Тобто «щось дала»?
Софіє, відчини!
-Софіє… -Це просто…
Виклич поліцію.
Сонце, усе добре. Я тебе витягну. Дзвоню в поліцію.
Довбаний телефон…
Знайди допомогу.
Тут нема покриття, але я знайду його.
Ні, прошу, не йди. Не залишай мене саму.
Не залишай мене саму, Начо!
Алло. Так? Алло!
Чорт!
Алло?
Начо…
Допоможіть!
Я повернулася.
Ти в нормі?
Так.
Я приготую тобі повечеряти.
-Я не голодна. -Ти мусиш їсти.
Беатріс.
Що?
Думала, будете злі на мене після того, що я зробила.
Я так зраділа, що ти не постраждала, що мене вже й попустило.
Ви таки мали рацію.
Це мій настрій.
-Гормони зводять мене з розуму. -Не переживай.
-Не знаю, що роблю. -Так, це нормально.
До того ж скоро все скінчиться.
У мене…
у мене для тебе сюрприз.
Софіє, я перевірила останні УЗД, які ми з тобою зробили,
і завтра я знову тебе огляну.
Є якась проблема?
Навпаки. Усе настільки добре, що може закінчитися раніше очікуваного.
Якщо завтра підтвердиться мій здогад, зробимо кесарів розтин.
Чому?
-Прошу, поясніть мені. -Ти ж хотіла завершення.
Бажання виконано.
Завтра?
Завтра.
Як скажете.
-Дякую. -Будь ласка.
Що ви робитимете після пологів?
Керуватимете з дому?
Лишити когось головним я не можу.
Вони занапастять фірму за місяць.
Ми й далі працюватимемо разом?
Авжеж.
Я так сумую за роботою…
Ви й не знаєте як.
Так, знаю.
Постійно хочу пити.
Подати щось?
Ні, спасибі, не треба.
Софіє, що ти наробила?
Урятувалася.
Що?
Хотіли забрати мого сина й позбутися мене?
Думаєш, я хочу тебе вбити?
Хто платить, той замовляє музику.
Чи не так?
Я хотіла дитину.
А ти — майбутнього. Ми ж домовилися.
Де Начо?
Начо?
Не знаю.
Про що ти?
Де він?
Ви сука!
Заткніться! Заткніться!
Принеси контракт.
Принеси…
контракт.
Розірвемо його, і йди собі.
Я не заявлятиму на тебе за це, клянуся!
Хіба ти не цього хочеш?
Я не знаю, чого хочу. Не знаю!
Софіє!
Софіє, мені хочеться пити!
Софіє!
Софіє, нам треба поговорити, заради Бога!
Де вони?
-Що? -Гроші.
У домі мають бути гроші.
Ти мене пограбуєш?
Беатріс, скажіть де.
Це смішно.
Я запропонувала тобі нове життя, а ти міняєш його на кілька євро?
Де?
Ти втратиш усе через якусь дурість.
У мене є угода.
Заявите на мене — я її опублікую.
Я вас знищу.
Я помилилася щодо тебе.
Я думала, ти готова стати кимось.
Я вже є кимось.
Нас двоє.
Софіє, не лишай мене тут.
Мене знайдуть мертвою.
Твої відбитки по всьому домі. Розв'яжи мене!
Клянуся, я тебе відпущу. Софіє!
Максе.
Переклад субтитрів: Дмитро Коваль