Tikiuosi, kad moki šokti taip pat gerai kaip rengtis.
Yra tik vienas būdas sužinoti.
Moki sraigtasparnį?
Dar klausi?
Nežinai, kas aš tokia?
Ne.
Bet norėčiau sužinoti.
Kaip norėčiau, kad trokštum užkariauti mano širdį,
o ne tiesiog mane sučiupti, agente Argailai.
Rodos, paukštelis liks be slieko.
Nori tarti paskutinį žodį?
Gal pagelbėsi, Keira?
Kas ta Keira?
Mergina, kuri galėtų būti Styvu Džobsu, bet nusprendė gelbėti jo uodegą.
Nėr už ką.
GRAIKIJA
Pavėžėti?
Legrandž mane išaiškino. Ji žinojo, kas aš.
Tuomet neškim kailį iš čia.
Keira!
Ji sužeista. Keirą pašovė.
Siunčiam medikus.
Nepaleisk taikinio, Argailai.
Ne, aš galiu ją išgelbėti.
Medikai atskris ir padarys savo darbą. Tu daryk savo.
Tai – įsakymas.
Vajatai, aš ją pamečiau.
Kokia tavo padėtis?
Tuoj gurkštelėsiu gardžios graikiškos kavos.
Siūlyčiau paskubėti.
Ji važiuoja link tavęs.
Nusiramink.
Turiu blogų žinių.
Tai – vienintelis išvažiavimas iš salos.
O kokios geros žinios?
Šioje kavinėje – dieviškai skani karidopita.
Tikiuosi, tau skanu.
Nes valgai paskutinį kartą,
nebent išduosi, kas tau pasakė, kad mes atvykstame.
Kas?
Jei neatsakysi,
būsi tokios pat temperatūros kaip mano kava.
Kuri, per tave, šalta kaip ledas.
Telefoną.
RAINELĖS SKENERIS PATVIRTINTA
Mudu ne tokie jau skirtingi.
Tu – teroristė.
Tokiu atveju, agente Argailai, kas esi tu?
Argailai.
BŪK BUDRI, LEGRANDŽ.
LAUK NAUJŲ NURODYMŲ.
Informuoju tave, Legrandž,
kad agentas Argailas važiuoja pas tave.
Rodos, tarnaujame tam pačiam šeimininkui.
Argailai, Vajatai, užbaikite savo misiją ir grįžkite į bazę.
Argailai.
Nutrauk transliaciją.
Galvokit blaiviai.
Pasukit galvas.
Netikėkite nė vienu jos žodžiu...
Likome vieni.
„Valdyba“ mūsų ieškos.
- Atsijungsim nuo tinklo. - „Atsijungsim nuo tinklo.“
- Visiškai. - „Visiškai.“
- Pasitikėsim tik vienas kitu... - „Tik vienas kitu, daugiau niekuo.“
„Ar supranti mane?“
„Nuo šios akimirkos žaidimas bus visiškai kitoks“, – įspėjo Argailas.
Jis žinojo, kad kelio atgal nebėra.
Kad taip, kaip anksčiau, jau niekad nebebus.“
Ponios ir ponai – Elė Konvėja. Ką gi.
KOLORADAS
4 KNYGA JAU IŠLEISTA
Ačiū.
Gerai, metas klausimams.
Taigi... Taip?
- Laba diena, Ele. - Labas.
Labai trokštu būti rašytoja, bet niekaip nesurandu laiko.
Gal duotumėte patarimų?
Dievulėliau, suprantu, kaip kartais sunku.
Kai dirbau padavėja, tekdavo suderinti daugybę pamainų.
Niekaip neištaikydavau laiko rašymui, kol...
susižeidžiau čiuožinėdama, apie tai tikrai esu pasakojusi.
Ir, manau, kai nutinka tokie dalykai,
supranti, kad rytojus gali ir neišaušti.
Ir kad privalai
surasti laiko dalykams, kurie tau svarbūs.
Ir kai tą padariau, visi personažai, istorijos ir idėjos,
kurios buvo įkalintos mano galvoje daugybę metų,
pagaliau atsidūrė ant popieriaus.
Ką gi, kitas klausimas.
Taip?
- Sveiki. - Sveiki.
Ne paslaptis, kad jūsų romanus skaito tikri šnipai.
Jūs netgi nuspėjote tikrus geopolitinius įvykius.
Flemingas, Forsaitas, Le Karė –
jie labai tiksliai viską aprašinėjo, ir paaiškėjo, kad išties buvo šnipai.
Taigi.
Ar jūs irgi esate šnipė?
Kaip jums tai pavyksta?
Varge, norėčiau. Norėčiau.
Tuomet būtų žymiai paprasčiau, bet ne.
Kad ir kokia nuobodi tiesa, aš tiesiog nuolat renku medžiagą.
Nors tą sakyčiau ir išties būdama šnipe, tad...
Gerai, kitas klausimas.
Taip? Mergina priekyje.
Kada sulauksime penktos knygos?
Na.
Greičiau, nei galvojate.
Nuostabu.
Taip? Ponas su pilku džemperiu.
Atsiprašau, jei pasirodysiu įžūlus,
bet nežinau, ar dar pasitaikys proga paklausti,
tad ar turite planų šiam vakarui?
Tai...
Labai malonu.
Bet šįvakar manęs jau laukia karštas pasimatymas.
Taip. Dar vienas karštas pasimatymas.
Pasiruošęs?
Mamytei reikia padirbėti.
Pavogtame pagrindiniame faile
buvo rasti aiškūs įrodymai,
kurių užteks „Valdybai“ sunaikinti.
HONKONGAS
Nors programišius užsiprašė daug,
Argailas suprato, kad jis atsipirks.
Pusę duosiu dabar, pusę – po visko.
Kaip sutarta.
Šis telefonas – raktas į pagrindinį failą.
Važiuok į Londoną.
Kai nuvyksi, tau paskambins mano darbdavys –
kiečiausias pasaulio programišius.
Pagaliau turėsime sidabrinę kulką,
kuri sunaikins „Valdybą“
visiems laikams.
Pabaiga.
Penkta knyga baigta.
Į sveikatą, Argailai.
Labas rytas, mama. Sveika.
Skaitei mano vakarykštį el. laišką?
Aš perskaičiau.
Per naktį? Viską perskaitei?
Mieloji, aš – tavo motina. Žinoma, perskaičiau.
Išgėriau dvi aderalio tabletes, pradėjau skaityti ir negalėjau sustoti.
Man nurovė stogą.
Tau ir vėl pavyko, saulele.
Mama, kaip man palengvėjo.
Mintys vis sukosi ir sukosi mano galvoje, labai nervinausi,
ir tikrai labai džiaugiuosi, kad tau patiko.
Dabar nusiųsime leidėjui ir...
Taip. Na...
O, ne.
Kas?
Nieko. Knyga – nuostabi, mieloji, bet...
ELĖ KONVĖJA „ARGAILAS“
Manai, kad nebaigta.
Ele, tiesiog... Ta pabaiga.
- O Dieve. - Aš skaitau.
Akis išpūtusi.
Argailas jau tuoj gaus pagrindinį failą, nugalės tuos šunsnukius,
o tuomet didysis siužeto posūkis...
Jis vyks į Londoną.
Ką? Ne, ne.
Tai gauna jis tą failą ar ne?
- Kas toliau? - Tai – intriguojanti pabaiga, mama.
Ele, tai – išsisukinėjimas.
Negali taip pasielgti su savo skaitytojais.
Ką manai, jei aš atskrisčiau penktadienį?
Pabūčiau visą savaitgalį.
Pagalvotume, sukurtume kažką nepaprasto?
Ką nors sugalvotume.
Penktadienis tinka. Tik...
Aš pati dar pažaisiu su ta istorija.
Turi ją išbaigti, Ele.
Taip, manau, turėtum parašyti dar vieną trumputį skyrelį.
Bus smagu.
Ate.
Girdėjai, bičiuli?
Dar vieną skyrių.
Panele Li,
artimiausias lėktuvas į Londoną išskris tik rytoj ryte.
Kad jau reikia užmušti laiką,
- pagalvojau... - Pagalvojai ką?
Kad aš liksiu čia?
Žiūrėsiu fejerverkus su tavimi?
Aš tau parodysiu tikrus fejerverkus.
Ne.
Labai blogai.
Dieve, kaip blogai.
Ištrinti.
Tu gali geriau, Ele.
Nagi, Ele.
- Visa tai... - Tik...
Visiškai netinka.
Gerai.
„Ką norėjau pasakyti, panele Li...“
Ką norėjau pasakyti, panele Li...
„Norėjau...“
- Nieko... - Nieko.
O tu, Alfi?
Turi minčių?
Ne?
Sveika, mama.
Labas, mieloji. Tik norėjau paklausti, ar tau viskas gerai.
Žinau, kaip nerviniesi dėl darbo...
Prašome parodyti bilietus.
Palauk, Ele.
Tu važiuoji traukiniu?
Staigmena.
Sugalvojau atvažiuoti į miestą pas tave.
Tavo tėvas tikrai apsidžiaugs pamatęs tave.
Ir, žinoma, mažąjį Alfį.
Pakviesime tave skanios vakarienės.
Gal net su kuo nors susipažinsi, kas žino?
Kad ir kaip viliojančiai skamba, mama, aš nesu laisva.
Tikrai?
Ir kas tavo antroji pusė?
Mano antroji pusė – darbas.
Argailas.
Man labai liūdna, Ele.
Kam ta sėkmė, jei neturi su kuo ja pasidžiaugti?
Todėl ir rašau ne meilės romanus, o apie šnipus, mama.
Ten mažiau reikalų.
- Argi taip sudėtinga... - Taip.
...įsimylėti, Ele?
Aš tau paskambinsiu, kai atvažiuosiu, gerai?
Myliu tave. Ate.
Labas.
Atleiskite, kad trukdau. Čia užimta?
Ar užimta?
Taip, deja, užimta.
Kaip gaila.
Atleiskite, ne. Ne. Čia užimta.
Jis atsistojo, bet...
jis sėdi čia.
Viskas gerai. Užleisiu vietą, jei jis sugrįš.
Ei! Ten – katė.
Ji turėtų būti maiše, o ne kuprinėje.
Tik pažiūrėk.
Ką darai, pūkuotas žvėrie? Nieko sau.
Dievinu katinus. Koks jo vardas?
- Atsiprašysiu. - Alfis.
Alfis. Taip.
Kici, kici, kici.
Jam užtenka oro?
Taip, žinoma.
Paliksiu jus ramybėje. Jūs to norite. Suprantu.
Skaitėte?
- Taip. - Tikrai?
Gerai.
Suprantu. Gerai.
Palaukit...
Atsiprašau.
Dieve mano. Ar jūs... Čia?
Jūs – Elė Konvėja, po galais.
Nieko sau!
Nerealiai.
Esu didelis jūsų gerbėjas, ir ši knyga – tikrai geriausia, prisiekiu Dievu!
Tikrai taip manau.
Kaip jūs tą padarote?
Viena knyga po kitos, kepat kaip blynus.
Kai darai tą, ką mėgsti...
Nereikia dirbti nė dienos.
Tiesa, ar ne?
Šiuo požiūriu mums abiem pasisekė.
Tikrai? O jūs ką veikiate?
Šnipinėju.
Aišku.
„Kuo geresnis šnipas, tuo daugiau melo.“
Įžūlu.
Tikėjotės, kad šnipai atrodo kitaip, ką?
Taip, jei ką, tai – bene vienintelis neteisingas dalykas knygoje.
Modelis su indiško stiliaus švarku ir kvaila šukuosena
labai išsiskirtų iš kitų šio vagono keleivių.
O jų niekas nepastebi.
Nesiklausote?
Viskas gerai?
Normaliai.
Tikrai esu didelis jūsų gerbėjas.
Bet kitas gerbėjas
norės ne asmenukės, jei pagaunat, apie ką aš.
Jis bus vienas iš jų.
- Suprantu, kad gali būti... - ...sunku patikėti,
bet vos tik sulaužysiu jam riešus...
...jo ginklas nukris jums ant kelių,
gal imsime labiau pasitikėti vienas kitu...
...ir jums pavyks suvokti du dalykus.
Pirma, jums gresia didžiulis pavojus.
- Antra... - ...antra, kai duosiu ženklą,
jums reikės kuo stipriau į mane įsikibti.
Turiu galvoje...
...įsikibti taip stipriai, kaip niekad gyvenime.
Ar suprantate?
Įkertat, ką čia kalbu?
Aš labai atsiprašau.
Panele Konvėja, gal pasirašytumėte ant knygos?
Mes tikrai žaisim šį žaidimą?
Taip.
Turite rašiklį?
- Kokia gėda. - Taip.
Prasideda.
Dievinu šią knygą.
Matot? Tiesą sakiau.
Kas dabar keistuolis?
Ne visai gerbėjas. Nesijaudinkit. Viską kontroliuoju.
Kas vyksta?
Jūs sveikas?
Taip.
Vaje, šaunu. Ačiū.
Matai?
Aš duodu tau ginklą, tu atiduodi man.
Apie tokį pasitikėjimą ir kalbėjau, Ele.
Nepažįstamieji traukinyje.
O dabar pažvelk į mus.
Nagi. Juk smagu, tiesa?
Sekundėlę. Ne, ne.
Ele, palauk. Nedaryk to.
Ele!
Čia – tikra barzda, šūdžiau tu.
Tau viskas gerai?
Ne!
Gerai, aš susitvarkysiu.
Gerai, gali būti sunkiau...
Gerai.
Dabar atėjo metas kaip reikiant įsikibti. Ateik.
Eime.
Gerai. Susikaupiam. Ateik.
Gerai.
Eime.
Ne. Blogai.
Blogai. Labai blogai.
Eime.
- Palauk. Tau patinka tokie? - Atstok, Romeo.
Ne!
Nė iš vietos!
Ne. Palaukit. Nešaudykit.
Aš to žmogaus nepažįstu. Neturiu su juo nieko bendro.
Aš čia niekuo dėta. Prašau.
Vaildai, neversk manęs nužudyti jus abu.
Ele.
Ką?
Metas.
Stipriai įsikibti.
Gero skrydžio.
Taip!
Gerai!
Ką?
Gerai, pabudai. Sveika.
Viskas gerai, čia aš. Čia tik aš.
Pameni tą vyruką traukinyje? Tą kung fu...
Tą barzdotą?
Aš nusiskutau.
Vyrukas iš traukinio. Pameni?
Supratau. Jau atpažinau.
Atleisk, buvau nemandagus. Atsiprašau.
Mes dorai nesusipažinome. Mano vardas – Aidanas. Aidanas Vaildas.
Ne! Atsitrauk.
Gerai. Nusiramink.
Kur mano katinas?
Alfis štai ten, virtuvėje, ėda tuną be gyvsidabrio.
Taip, kaip jį maitina mama.
Jam viskas gerai. Tau tai ne.
Patekai į rimtą bėdą.
Tu...
Įrengei kameras mano namuose?
Tu – ne šnipas, o iškrypėlis.
Ne, aš – ne iškrypėlis. Šnipas.
Esu šnipas ir dirbu savo darbą. Nesu iškrypėlis.
Čia blogiukai visa tai įrašė.
Tuomet, kas tie žmonės?
Matai tą vyruką?
Pameni, jis buvo traukinyje?
Jo vardas – Karlosas.
Jis dirba „Divizijai“ –
realiems šnipams-blogiukams iš tavo knygų.
O jų bosas – direktorius Riteris.
Ar turiu priminti jums, kas pastatyta ant kortos?
Kas nutiks, jei tas persimetėlis šūdžius, apsimetantis agentu,
suras pagrindinį failą anksčiau už mus?
Aš jį surasiu. Duodu žodį.
Direktoriaus pavaduotojau,
priminsiu, jog davėte žodį,
kad Vaildas neprisiartins prie jos 100 km spinduliu.
Tą vis dar galime užtikrinti, pone.
Taip ir patikėjau.
Ne, nelogiška. Kodėl aš parūpau „Divizijai“?
Nes tu nuspėji ateitį, Ele.
Pagalvok.
Nesunku įsivaizduoti, kad egzistuoja slapta žvalgybos organizacija,
apie kurią niekas nežino.
Tačiau sunku nuspėti, kad jie ims savivaliauti.
Taip.
Bet tu kažkaip parašei istoriją, kuri vyksta dabar. Penkta knyga.
Perskaitei penktą knygą?
O, taip.
Blogiukai irgi perskaitė.
„Divizija“ perskaitė penktą knygą?
„Divizija“ seka visus tavo klavišų paspaudimus, Ele.
Bet nauju rankraščiu pajudinai širšių lizdą, apie kurį nė neįtarei.
Todėl „Divizijai“ reikia tavęs,
ir jei tave pačiups, tikrai nepaleis, arba bus dar blogiau.
Žymiai blogiau.
Klementina,
esi vienintelė mano paguoda.
Ar žinot, kad Klementina priklausė mano seneliui?
Taip.
Pavadino ją savo motinos vardu.
O varge.
Jis buvo labai griežtas žmogus.
Bet, man rodės, buvo protingas.
Ir jis turėjo strategiją.
Žudydavo tik tuomet, jei buvo tikrai būtina...
kad gautų maisto,
kad įveiktų priešą,
kad pašalintų kokį nekompetentingą mulkį.
Padarėme klaidų. Daugiau tai nepasikartos.
Žinau, kad nepasikartos.
Tuo neabejoju.
To negali būti.
Gali. Dar ir kaip gali.
Bet jei nori susigrąžinti savo gyvenimą, galiu padėti.
Aš – geras vyrukas.
Bet pirmiausia turi man padėti.
Ką tiksliai nori, kad padaryčiau?
Pasakysiu pakeliui.
Prakeiktos katės!
Kam temptis katę, po galais?
Rodos, sakei, kad myli kates.
Turi servetėlę ar nosinaitę?
Tu alergiškas ar ką?
Viskas gerai.
Tu melavai.
Melavai, kad mėgsti kates.
- Taip. - Kaip dabar tavimi pasitikėti?
Aš – šnipas. Šnipai meluoja.
Tai – darbo dalis.
Kaip ir žmonių žudymas.
Tikrai nuraminai.
Gerai, nori sužinoti tiesą? Klausyk.
Tai, ką parašei naujausiame rankraštyje, išties nutiko.
Tik ne Argailui, o man.
Aš susiradau programišių.
Pasamdžiau tą nevykėlį Bakuniną, kad pavogtų pagrindinį „Divizijos“ failą.
FAILAS IŠŠIFRUOTAS
Taip, šis failas juos sužlugdytų. Tai, ko prašei.
Riteris, Karlosas.
Bombardavimai, rinkimų klastojimas, nunuodijimai radioaktyviomis medžiagomis.
Tiek, jog Dartas Veideris atrodytų kaip Merė Popins.
Įrašiau pagrindinį failą į atmintuką.
Spėju, „Divizija“ sumokės man daug daugiau,
kad neduočiau tau sidabrinės kulkos.
Tad kaina ką tik išaugo tris kartus.
Susitarimas dar galioja?
Taip, gerai, Bakuninai, galioja.
Taip, aš irgi taip maniau.
Spasibo.
Pagrindinis failas buvo mano sidabrinė kulka „Divizijai“ sunaikinti,
ją demaskuojantis įrodymas.
Bet kai nuvykau į Londoną susitikti su Bakuninu, tas netikėlis nepasirodė.
Tad dabar blogiukai ir aš lenktyniaujame, kurie pirmi jį surasime.
Ir visi galvojame, kad svarbiausia čia – tavo neįtikėtina vaizduotė.
Taigi, kur jis dabar?
Ne. Nesitikėk, kad imsiu ir atsakysiu.
Kodėl ne?
Pasakyk, kas bus kitame skyriuje.
Kad atsakyčiau, turiu tyrinėti ne vieną mėnesį.
Net ne vienerius metus.
Turiu skaityti, kalbinti žmones, įsiminti žemėlapius, pažinti miestą.
Aš nė nesu buvusi Londone.
Nuostabu.
Pradėkime nuo to. Taip.
Aš neskraidau lėktuvais. Ne šiaip sau susipažinome traukinyje.
Tikimybė žūti lėktuvo katastrofoje yra viena iš 11 mln.
Tikimybė, kad jei liksi čia, „Divizija“ tave suras, didesnė.
Dabar lėktuvas yra geriausias tavo draugas.
Ką pasakysi?
Negaliu.
Kvėpuok. Kvėpuok su manimi.
Skanu.
- Dar šampano, pone? - O, ne, kur jau.
Gerai. Įkalbėjai.
Kaip tau šis lėktuvas, ką?
Nesu buvusi lėktuve, tad...
Šitas tikrai labai tinka pirmajam kartui.
Supranti?
Kalba jūsų kapitonas. Prašome užsisegti saugos diržus, netrukus kilsime.
Taip, tarsi jie padės, jei lėktuvas nukris.
Tau viskas gerai?
Tapšnojimo pratimas.
Turėtų padėti man suvaldyti stresą.
Taip elgiasi desantininkai.
O Dieve.
Esi bandžiusi alkoholį?
Padeda.
Ne.
Pažvelk į mane.
Vienoje pirmųjų „Divizijos“ operacijų buvau Alžyre,
Sahravio pabėgėlių stovykloje Tachato kalno papėdėje.
Ne, Tahato.
Reikia tarti „Tahato“.
Kad „Tachatas“. Jis... Tikrai ne su „cha“?
Ne, ne. Raidės „c“ nėra. Tahatas.
Tai...
Tahato kalnas, aišku?
Aišku.
Kopiu į tą bjaurybę.
Nelaipioju dažnai po kalnus,
tad suprantu, kad bet kurią sekundę galiu, bac, smigti žemyn 100 m/s greičiu.
Ir išsitaškyti kaip balionas su vandeniu.
Ir ką darau?
Nustoju jaudintis dėl 3 km aukščio kalno virš manęs
ir susikoncentruoju ties vienu metru po savo kojomis.
Tad kai pajausi tą baimę, nepamiršk susitelkti į tai, kas tikra.
Tai, kas tau po nosimi.
Pažvelk.
Mes skrendame.
Taip.
Mes skrendame.
Ačiū.
Nėra už ką.
LONDONAS
O Dieve.
Kam temptis katiną?
O ką turėjau daryti? Palikti, kad prisižiūrėtų pats? Liaukis.
Nieko jam nebūtų nutikę. Kačių fanatikės miršta vienos. Katės išgyvena.
Nesu kačių fanatikė. Ne.
Ir kuo tau kliūna mano katinas?
Jis tikrai labai mielas. Pūkuotas.
- Ištikimas. Meilus. - Tik nereikia.
Jei netyčia numirtum, tas katinas per mažiau nei 48 valandas nuėstų tau ausis.
O su tavimi šalia tai gali nutikti greičiau nei per minutę.
Atėjome.
Alberto paminklas.
Atėjau laiku. Bakuninas nepaskambino.
Įdomu, kas nutiko?
Geras klausimas.
Taip.
Taip, kas nutiko?
Tai – ne retorinis klausimas.
Kas nutiko?
Negaliu taip... puf... ir atsakyti.
Aišku, kad gali.
Penktos knygos pabaigoje Argailas vyko į Londoną susitikti su programišium, taip?
Tad parašyk dar vieną skyrių ir pasakyk, kas nutiks.
Ne.
Aš taip nedarau.
Esame viešame parke, mus persekioja žudikai,
priklausantys pavojingiausiai šnipų organizacijai pasaulyje,
tad jei turi geresnę mintį, galime apsvarstyti.
Gerai, prisėskime.
Pone, mes juos suradome.
Jie – prie Alberto paminklo Haid Parke.
Tiesioginė transliacija. Viena iš jos gerbėjų transliuoja.
TAIKINYS APTIKTAS
Ten tikrai ji. Elė Konvėja.
- Karlosai. - Taip, pone?
Siųsk vietos komandą.
Kad visos britų pajėgos būtų nukreiptos ten.
Gaukite garsą. Noriu girdėti pokalbį.
Įjungiamas skaitmeninis nuskaitymas iš lūpų.
Kaip mums sekasi, bose?
Prašau. Neskubink manęs. Turiu pagalvoti.
Jis privertė ją rašyti kitą skyrių.
Juk ne „Karo ir taikos“ prašau, tiesa? Tereikia vieno skyriaus.
Gal kelių puslapių.
Kai Argailas atvyko į susitikimo vietą...
jis suprato...
Tai ką, vyrukas nepasirodė?
Kodėl jis davė man telefoną ir nepaskambino? Gal...
Pats telefonas yra žinutė.
Štai. Žiūrėk.
Kam įmontuoti 2 200 dol. vertės šifravimo lustą į 20 dol. vertės telefoną?
Jis nori pasakyti mums...
...kaip jį surasti.
Gali parodyti telefoną?
Sulankstomą? Su laikinu numeriu?
Taip. Reikia jį atidaryti.
Jei neklystu, Bakuninas galėjo įdėti užšifruotą procesorių.
Žinoma.
- Kur jis? - Išmečiau.
Tu jo neturi? Išmetei? Ten buvo užuomina.
Jis išsikrovė. Laikinas numeris.
Koks tu agentas?
Dabar dirbu tikrai ne su agentu Argailu.
Šis lustas teoriškai leistų atlikti užšifruotą skambutį?
Teoriškai. Bet ir tas, kuris atsilieps, turi turėti atitinkamą...
...atitinkamą DiSEqC palydovinę anteną. Taip.
Girdėjot. DiSEqC duomenų bazė.
Jis padavė lustą, kad nuvestų mus prie savo palydovinės antenos.
Rasime anteną, rasime Bakuniną.
Klausimas...
Iš kur gausime veikiančių DiSEqC palydovinių antenų sąrašą...
...Britanijoje?
Žiūrėk, kaip dirba profai.
Tu moki surasti?
Keira mane šio bei to išmokė.
Tad prieisiu prie DiSEqC duomenų...
...bazės. Kiekviena parduota palydovinė antena turi būti užregistruota.
Jei nenulaušime anksčiau už juos, lėks galvos.
Tik pažvelk. Nuo atakų sauganti ugniasienė.
- Nuo atakų... - Taip, galiu nulaužti. Tik luktelk.
- Ir? - Galiu nulaužti. Palaukit.
Iššūkis priimtas.
Nedaug liko.
Nedaug...
Štai.
- Įsilaužiau. - Įsilaužiau.
Įsilaužiau.
Įdomu, kaip Argailui pavyks.
Įdomu, kaip tu tą padarytum.
Taigi, ką čia turime? Kiek...
...palydovinių antenų turime?
Daug. Jei tiksliau...
...96-ias.
Šūdas.
Ne, ne.
Bet Alberto paminklą jis pasirinko ne šiaip sau.
- Kas... - ...arčiausiai šios vietos?
Tuomet tau reikia štai ko.
Ir tai – pats arčiausias adresas...
- ...prie paminklo? - Taip, ponia.
- Taip, pone. - Koburgo gatvė.
Koburgo gatvė.
Kaip princo Alberto iš Sakso...
...Koburgo. Manau...
- ...radome... - ...mūsų vyruką.
Tikėkimės, neklysti.
Rašytojos intuicija.
KOBURGO G. 25 BUTAS 305 – LONDONAS, JK
Nieko nėra namie. Ką darysime?
Aš juk vis dėlto – šnipas.
Ką gi. Rašytojos nuojauta, ką?
Nieko nepastebėjai?
Bakuninas tikrai neskurdo. Jis negyventų tokioje skylėje kaip ši.
LAIKAS IKI PERĖMIMO
- Pirmoji komanda, kokia jūsų padėtis? - Esame už 3 km.
Ne, tapetai užklijuoti ant mūrinės sienos. Tau atrodo normalu?
Tas, kas čia gyvena, turi prastą skonį? Gal mes... Išsiskirstykime.
Ką darai?
Žiūrėk. Juosta. Tai – užuomina.
- Pažvelk. - Čia glaistas. Tinkas. Eime.
Čia kažkas yra.
Liko patikrinti dar 95 vietas. Nagi, eime iš čia.
Ne. Palauk. Leisk man išsiaiškinti.
Žinau, kad vieta ta.
Gerai, tu gaišinsi mane, aš gaišinsiu tave.
- Norėtum pašokti? - Ne.
Aš noriu. Taip!
Komandos vade, raportuokit.
Pone, liko 1,5 km.
Matai ką nors?
Sekundėlę.
- Užrakinama dėžė. Gal atrakink? - Gerai.
- Taip. - Puiki mintis.
Gal galėtum įspėti,
- prieš imdamas šaudyti? - O kas negerai?
Kas nutiko su šnipų spynų atrakinimo įgūdžiais?
Ta atrodė tikrai sudėtinga.
Ką gi. Dabar kita šneka.
Kas čia?
Raktelis nuo valties.
Iš kur žinai, kad tai – raktelis?
Gyvenu prie ežero.
IP adresai, VPN, ID, duomenų svetainės. Viskas užšifruota.
Anarchistų simbolis.
Bakunino bendrapavardis.
XIX a. rusų anarchistas.
Viskas aišku. Jis priklauso Bakuninui.
Šūdas. Čia jo užrašai.
Taip, ir jie gali mus nuvesti iki pagrindinio failo. Žiūrėk!
Buvai teisi.
Viską išsiaiškinai.
- Perpratau. - Gražu. Viską perpratai.
Viską perpratau.
Gali perprasti ir šitą?
Gerai.
Įsiveršime, kai duosiu komandą.
Trys, du, vienas. Pirmyn!
- Kambarys tuščias. Taikinio nėra. - Šūdas!
Dieve, kaip nekenčiu to katino.
Ne, ne.
Kodėl tai nuolat kartojasi?
Ten!
- Žiūrėk. - Į ką žiūrėti?
Į šitai!
O, ne.
Labai atsiprašau.
Tas katinas ką tik išnaudojo vieną iš devynių savo gyvybių. Patikėk.
- Tas katinas – tikras košmaras. - Taip, ne geriausia jo akimirka.
Tiesą sakant, žymiai geriau jaučiuosi. Visai neblogai.
Kuprinę, prašyčiau. Labai ačiū.
Gerai, tie „Divizijos“ vyrukai pasirodo bangomis.
Jų atvažiuos daugiau.
Taigi, jei nenori jų pasitikti, siūlyčiau dingti iš čia.
Gerai.
Palaikyk... Palauk.
Ne. Ateik čia.
Nagi. Ne ten.
- Palaikyk. - Gerai.
- Paimk. - Ačiū.
- Aš juos iššaudysiu. - Gerai.
O tu suknežinsi jiems galvas, kai eisime pro šalį.
- Gerai. - Kad tikrai neliktų gyvi.
Supratai?
Negaliu knežinti jiems galvų!
Žinoma, gali. Žmogaus kaukolė stebėtinai trapi.
Ką?
Tarsi kiaušinio lukštas. Esi kada dėjusi plaktuku per melioną?
Tiesiog... Pakelk koją ir dėk.
Štai taip, aišku?
Ne. Viskas gerai. Smagu. Kaip tvistas. Esi šokusi tvistą?
Tarsi šoktum tvistą. Vienas, du, trys, taukšt. Vienas, du, trys.
Aš nemoku šokti. Aš neknežinu galvų.
Tuomet tai tau bus nauja patirtis.
Trys, du, vienas.
Eime.
Gerai. Tu gali. Šok tvistą ir knežink.
Šok ir knežink.
Gerai.
Šokti ir...
Ir...
Negaliu.
Ele, kas yra?
Ele! Kas nutiko? Kodėl nepribaigi jų?
Kas nutiko?
Aš padariau savo darbą. Tu nepadarei savo darbo.
Taip, teisingai. Nepadariau.
- Taigi, aš norėjau, tikrai. Tik... - Taip.
Neatrodė, kad to reikia. Supranti?
Ką sakei?
Atleisk.
O, ne. Dar ne viskas?
ATIDARIUS DURIS SUVEIKS SIGNALIZACIJA
Kur eini?
IŠĖJIMAS TIK ANT STOGO
Kaip tik.
Gerai.
Gerai, sekundėlę. Aidanai, tas strypas.
Valtis. Raktas. Tai – Bakuninas. Bakunino pabėgimo planas.
Jis turbūt paliko virvę ar kopėčias, kad būtų galima nusileisti.
Ne, mums teks nušokti.
- Ką? - Mes nušoksime.
Ne, ne.
Mes trečiame aukšte.
Tu buvai teisi. Bakuninas viską apgalvojo.
- Po tuo brezentu padėtas batutas. - Ne.
- Galiu garantuoti, tikrai. - O jei klysti?
Patikėk manimi. Pažvelk, kaip toli tave nuvedžiau.
Taip, esame užspeisti ant stogo, mus tuoj nudės.
- Taiklu. - Dieve mano.
Leisk tavęs kai ko paklausti. Tu pasitiki Alfiu, taip?
Žinoma.
ATSARGIAI GILU
Ačiū Dievui.
Po velnių. Pavyko.
- Ačiū Dievui. Dieve mano. Ne. - Mes šoksim.
- Rankas – į šonus, krisk ant nugaros. - Ne.
- Pasitikėjimo pratimas. - Ne.
- Darei šį pratimą? - Ne.
- Bus smagu. - O Dieve.
Alfis ten vienui vienas.
- Turime nusileisti. - O Dieve. Dieve mano.
Pažvelk, jis nusileido kaip nindzė.
- Jam nieko nenutiko. - Gerai.
- Pasiruošusi? Ties trimis. - Dieve mano.
Vienas, du,
- trys! - Alfi!
- Alfi, ačiū Dievui. - Mes čia kaip ant delno. Eime.
- Nagi. Eime. Nori, kad tave nušautų? - Mano mažulėli.
Jie paspruko, pone.
TRANSLIACIJA BAIGTA
Apgailestauju, pone Direktoriau.
Gailėdamas sugaišinto laiko, sugaiši dar daugiau.
Užpilkit kuro į lėktuvą. Aplankysime Europą.
ŠV. ATANO VIEŠBUTIS
Kai tave pričiupsiu, Bakuninai.
Labai protingas vyrukas.
O Dieve, ne.
Palik mane ramybėje.
Pagaliau mane pripažinai.
Žiūrėk, kas panoro susidraugauti. Nori susidraugauti?
Kodėl apsimeti, kad manęs čia nėra?
Nes tu – netikras.
Tuomet kodėl su manimi kalbi?
Čia ir bėda. Esi tik įsivaizdavimas.
Atsiradai dėl mano streso ir nerimo
kaip savireguliacijos mechanizmas ar panašiai.
Esi tik mano išgalvotas personažas.
Tikrai?
Taip, esi rakštis šiknoj. Dink iš čia.
Eik šalin.
Dink iš čia.
Tu esi autorė. Tavo žodis man – įsakymas.
Dieve...
Eik šalin.
Katinas man įdrėskė.
Įdomu, kodėl.
Mūsų vyrukas šifruotei panaudojo simetrišką algoritmą.
Feistelio šifrą?
Lai-Masėjaus schemą. Kaip pirmoje knygoje.
O tu tikrai jas perskaitei.
Taip, traukinyje kalbėjau rimtai. Esu atsidavęs skaitytojas.
Esi puiki rašytoja, Ele Konvėja.
Gerai.
Ir visai pusėtina šnipė.
Taip.
Ačiū.
Dušas – tavo.
Nori man kažką pasakyti?
Nors gal... Turbūt reikėtų išsimaudyti. Taip, gerai. Priimsiu užuominą.
Palik jį ramybėje, bičiuli.
Palik jį ramybėje. Ateik, mielasis.
Taip, ji su manim. Nežinau, kažkokiame pigiame motelyje.
Ji nė velnio neįtaria.
Ne. Klausyk, ji veda mane iš proto.
Elei Konvėjai reikia įstatyti kulką į kaktą.
Ne, paklausyk. Pristatysiu ją tau,
ir viskas. Gerai? Nebenoriu to šūdo.
Taip. Ne. Viskas.
ČIKAGA
Sveika.
Ko vėl atėjai, Lenardai?
Kam tau šitiek cukraus?
- Nesuprantu. - Ne. Ne cukraus atėjau.
Tavo dukra. Skambina mano sąskaita iš Londono. Elė.
- Klausau. - Mama, labas.
Ele, vaikeli. Mes čia kraustomės iš proto, kad neatvažiavai.
Ką tu veiki Londone?
Lenardai, aš kalbu su savo dukra.
Gal malonėtum?
Bet čia mano telefonas.
Cukrus irgi buvo mano. Ar reikalavau grąžinti?
Eik namo, Lenardai.
Ele, palauk. Tu skridai lėktuvu?
Nuostabu.
Taip. Ne taip nuostabu, kaip atrodo.
Rimtai prisidirbau, mama.
Prisidirbai? Ko prisidirbai?
Sunku paaiškinti...
- Negaliu sakyti atvira linija. - Atvira linija?
Turbūt nori, kad mane ištiktų nerimo priepuolis.
Viskas. Mikliai važiuok namo, Elizabete.
Ne. Negaliu.
Neturiu pinigų, negaliu naudoti kredito kortelių,
neturiu paso. Nežinojau, kam daugiau skambinti.
Tuomet mes pas tave atvyksim.
Bari! Nupirk lėktuvo bilietus į Londoną! Anglijoje!
Pameni viešbutį, kurį užsakiau jums su tėčiu
30-ųjų metinių proga?
Kaip galėčiau pamiršti? Jis...
Nesakyk pavadinimo. Bet užsisakykite ten tą patį kambarį.
Jei klaus, sakykite, kad tai – tėčio verslo kelionė.
Į vieną iš jo odontologų konferencijų.
Ele. Dieve mano.
Ele. Tau viskas gerai? Tu sveika?
- Taip... Viskas gerai, tikrai. - Ar tikrai?
- Taip. - Gerai, tuomet duok man Alfį.
Turbūt miršti iš bado, brangioji. Užsakiau tavo mėgstamiausią maistą.
- Ačiū Dievui. Noriu gerti. - Tu irgi, Alfi.
Matai, nepamiršau ir tavęs.
Gerai, tai sakyk, viskas čia dėl mokesčių? Nes mes pagalvojom, kad dėl mokesčių.
Ne, mama. Ne mokesčiai.
Klausyk, o jūsų niekas nesekė?
Ar nesekė?
Kas sugalvotų mus sekti? Brangioji.
Galiu paaiškinti, tiksliau, pamėginsiu. Kur tėtis?
Koridoriuje, ieško ledo.
Visas šis paslaptingas reikalas mane gąsdina. Supranti?
Dabar tik noriu žinoti...
- Neatidaryk durų. - Ten tavo tėvas.
Ne. Palauk, mama! Mama!
- Ele. - Tėti.
Prakeiktas viešbutis.
Dėl ledo reikia kviesti kambarių aptarnavimą. Įsivaizduojat?
Ateik čia, Gražuole Ele.
Tėti. Atleiskit,
kad atitempiau jus abu čia.
Nežinojau, į ką daugiau kreiptis.
Neatsiprašinėk. Tam...
Tėvai tam ir reikalingi, nesvarbu, kiek tau metų.
Dieve mano, tu visa drebi.
Prisėsk. Nagi, sėsk.
Viskas bus gerai.
Ką mes visuomet sakome?
- „Tai irgi...“ Na? Taip. - „Tai irgi praeis.“ Ne, suprantu.
Bet šitai, bijau, gali ir nepraeiti...
taip lengvai.
Gerai.
Taigi, kai kas, ką aprašiau savo naujoje knygoje, ką išgalvojau,
pasirodo, įvyko ir tikrovėje.
Ir dėl to slapta šnipų agentūra...
Tikroji „Valdyba“ staiga pagalvojo, kad galiu jiems padėti surasti tą failą,
kurio jie ieško, tad ėmė persekioti mane.
Na... o kaip tu pasprukai, mieloji?
Kitas šnipas mane išgelbėjo.
Jis pažadėjo mane saugoti,
jei padėsiu jam pirmam surasti tą failą.
Jis įtikino mane, kad yra geras vyrukas, bet paaiškėjo, jog ne.
Tad aš nušvilpiau vienintelę užuominą apie tą failą ir...
Ten kažkoks programišiaus žurnalas ar panašiai.
Ir atvykau čia ir...
Aš tik...
Nebežinau, kuo pasitikėti.
Tai sugalvojai paeksperimentuoti su narkotikais, mieloji?
- Rut! - Mama!
- Ką? - Ne!
- Pažiūrėk į jos akis. Pažiūrėk... - Tai tikrai ne tai.
Ele. Tas žurnalas, kur jis?
Turi jį?
Taip. Jis ten. Katino kuprinėlėje.
Gerai.
Turi kreiptis į policiją arba FTB.
Ne, mama, tu nesupranti. Tie žmonės viską stebi.
Negalime sėdėti ir nieko nedaryti. Turi visa tai paviešinti.
Juk gali. Parodyk Andersonui Kuperiui.
Ar kam kitam, jie galės... Nežinau...
Bari, ką tu manai? Bari!
- Dieve. - Susikaupk, mielasis.
Ką manai?
Aš tik...
Tik džiaugiuosi, kad esi gyva ir sveika,
ir kad tas psichopatas nieko blogo tau nepadarė.
Neduok Dieve, tau kas nutiktų,
nežinau, ką mudu su tavo mama darytume.
- Puikiai susitvarkytumėte. - Kas vyksta?
O Dieve. Mama, greičiau! Greičiau, stok už manęs.
Nežudyk mūsų, prašau.
Duosiu pinigų. Duosiu... Ne.
Aš... Jūs mane supainiojote.
- Aš – odontologas. - Užsičiaupk.
- Aidanai, ne. - Viskas ne taip, kaip atrodo, Ele.
- Paleisk ją. - Tai aš kalta. O Dieve. Tėti.
- Turi manimi pasitikėti, Ele. - Pasitikėti?
Sakei, kad nori įstatyti kulką man į kaktą. Aš girdėjau!
Labai jau pažodžiui viską supranti.
O Dieve.
Bet mielai įstatyčiau kulką jam į kaktą, čia tai tikrai.
Užteks.
Jei nudėsi mane, „Divizija“ persekios tave. Amžinai.
Tėti?
Kas?
Jis – ne tavo tėtis. Nesupranti?
- O ji – ne tavo... - Tylėk, Vaildai.
Žinok, mielai ją nudėsiu.
Mama?
- Eime. - Tėtis ir mama.
Pažiūrėk į mane. Turi manimi pasitikėti.
Nušovei mano mamą!
Ji – ne tavo mama.
Ta moteris norėjo ištaškyti tau smegenis.
Kas vienintelis per paskutines 72 val. nemėgino tavęs nudėti?
Tyčia? Eime.
Nagi! Eime!
Lipk į automobilį! Važiuojam!
- O kaip Alfis? - Alfis?
- Pamiršau Alfį. - Katiną?
Negaliu jo palikti. Turiu grįžti. Būtinai.
- Tu juokauji. - Vienintelis likęs šeimos narys. Prašau.
Nori lipti į viršų ir mirti su katinu?
Ar važiuoti su manimi ir sužinoti tiesą? Rinkis.
Bet čia labai greitai pasirodys blogi vyrukai, Ele. Rinkis.
Kas tau? Viskas gerai?
Ar gerai?
- O varge. - Klausi manęs, ar viskas gerai?
Mano tėvai norėjo mane nudėti.
Mano mama, kuri, beje, staiga patapo brite,
įrėmė pistoletą man į galvą.
Niekuo nebegaliu pasitikėti.
Ir Alfis liko su tais monstrais.
Alfis – pas juos, ir aš daugiau jo nebepamatysiu, tiesa?
Daugiau niekad nebepamatysiu Alfio.
Taigi, nežinau. Nežinau, Aidanai, tu man pasakyk.
Pasakyk, kaip manai... Ar man viskas gerai?
Taip, gal ir kvailai paklausiau.
Bet dėl vieno dalyko tu klysti.
Tu turi žmogų, kuriuo gali pasitikėti.
Ir, patikėk, tau reikia pailsėti, vaikeli.
Aš nepavargusi.
Patikėk, pavargusi.
Kuo geresnis šnipas, tuo daugiau melo. Viskas bus gerai.
Labas rytas, saulele.
Kur mes?
Olá, Prancūzija. Tiksliau, buongiorno, Prancūzija.
Reikia sakyti bonjour.
Taip ir sakiau.
Tau patinka Prancūzija?
Žinai, prancūzai primena man lietinius.
Supranti? Kaip nulieti.
Žinau ir daugiau juokelių.
Ką gi, ką gi. Šnipas paklydėlis sugrįžo.
Čia jis?
Šaunuolis.
Ele, čia – Alfis.
Alfis?
Jos katinas irgi vardu Alfis.
Puikus vardas.
Kietam bičui.
Alfis.
- Alfredas Solomonas? - Taip.
Buvęs CŽV direktoriaus pavaduotojas Alfredas Solomonas?
Daugiau ašarų nebebus. Pažadu.
Ačiū.
Nori pasivaikščioti?
Žinoma.
Mėgsti vyną?
Taip, kartais.
„Pinot noir“ vynuogės. Vienos seniausių.
Auginamos čia nuo Romos imperijos laikų. Auga visame pasaulyje.
Bet ar žinai, kodėl vynas, kurį gaminame mes, taip skiriasi
nuo tos pačios rūšies vyno, gaminamo, sakykim, Napoje ar Toskanoje?
Ta pati vynuogių rūšis.
Skirtumas tas, kas joms nutiko.
Vasaros karščio bangos priduoda egzotiškesnį, tropinį skonį.
Aukštikalnių oras įneša... rūgštelės ir taip toliau.
Tai – tos aplinkos produktas. Kaip sakytų prancūzai, terroir.
Negali žinoti, kokia tai vynuogė, kol nežinai, ką jai teko patirti.
Štai kaip senovėje vyko vyno fermentacija.
Ši technika buvo užmiršta, kol po kelių tūkstančių metų,
kažkoks prancūzų ūkininkas surado štai tokių talpų likučius,
pakastus jo sklype.
Et voilà. Kas prarasta buvo surasta.
Praeitis yra labai atkakli.
Viskas galėtų dar ir dabar būti užkasta
ir laukti, kol tinkamas žmogus surastų.
Užeik.
Kas čia?
Kodėl...
Kodėl čia atėjome?
Todėl, Ele Konvėja,
kad atėjo metas tau susipažinti su tikruoju agentu Argailu.
Tos knygos, kurias rašai? Aidanas tau pasakė, kad tai – pranašystės.
Netiesa.
Tai – tavo tikro gyvenimo prisiminimai.
ELĖ KONVĖJA TAPATYBĖ IŠŠIFRUOTA
Sveika sugrįžusi, agente R. Kaile.
CENTRINĖ ŽVALGYBOS VALDYBA REIČELĖ KAILĖ – AGENTĖ R. KAILĖ
Nesąmonė.
Nesąmonė! Tavo draugas? Visiškas pamišėlis!
Girdi? Pamišėlis! Aš esu rašytoja!
Ir ne kitaip.
Nesvarbu, kokią vaizdo klastotę jis man parodė.
Mieliausias kūdikėli Jėzau!
Negaliu patikėti, kad visa tai vyksta!
Liaukis verkšlenti!
Tavo vardas – Reičelė Kailė, ir tu nemėgsti skųstis.
Sakai, aš skundžiuosi?
Tu manai, kad romanai apie šnipus – pigus skaitalas!
Tau nepatinka katės. Tau patinka šunys.
Netiesa!
Aš esu Elė. Elė Konvėja.
Aš ilgiuosi Reičelės.
Apgailestauju. Tikrai ilgiesi kažko, bet tai nesu aš, aišku?
Puiku. Žinai, ką? Daugiau Elės Konvėjos nenoriu akyse matyti.
Gali pasiimti automobilį. Au revoir, Ele.
Puiku. Au revoir.
- Ką? - Taip.
Pirmyn. Parodyk, ką moki.
Sveika, Reičele.
Noriu žinoti viską.
Taigi, mes ir vėl susitikome, Lai-Masėjo šifruote.
APTIKTA ŠIFRUOTĖ: LAI-MASĖJO
Mano senas prieše.
Ko taip ilgai kuičiatės, po galais?
Aš pats asmeniškai nuėjau ir viską nufotografavau.
Štai mano rezultatas. Kur jūsų rezultatas?
Iššifruoti Lai-Masėjo šifrą užima laiko, pone Direktoriau.
Ne. Laiko neturime. Viskas nuo to priklauso.
Kam tiek daug meluoti?
Turiu galvoje, kodėl tiesiog neatėjote ir nepasakėte man?
Turėjome leisti, kad tavo prisiminimai sugrįžtų savaime, savo laiku.
Antraip galėjai amžiams prarasti viską, kas buvo užmiršta.
Kas man nutiko?
Gerai.
Paskutinį kartą matėmės
tą rytą, kai išėjai susitikti su Bakuninu prie Alberto paminklo.
Ten nuėjau ne aš, o tu.
Ir tu nebesugrįžai.
Iki šiol nežinome, kas nutiko, kas tą dieną nepavyko.
Težinome, kad ištikta komos buvai nuvežta į skubios pagalbos skyrių.
Ant Temzės kranto rasta neatpažinta moteris.
Tave surado „Divizija“.
Kol tave susekėme,
jau buvai pervežta į ligoninę JAV.
Reičele, atsimerk.
Štai taip.
Ar pameni mane?
Ar žinai, kas tu tokia?
Tu nebebuvai Reičelė.
Nieko neprisiminei.
Visiškai nieko.
Tad „Divizija“ išmėgino kitą būdą.
Vieną dieną, moteris, kurią pažinojau kaip dr. Margaret Vogler,
Psichologinio poveikio skyriaus vadovė,
atėjo su Riteriu.
Mes – tavo tėvai.
Tavo šeima.
- Tu esi Elė. - Konvėja.
Nedidelio miestelio padavėja, kuri stipriai susižeidė čiuožinėdama.
Atnešėme tau kelis daiktus, kad prisimintum kas esi.
Jie kaip reikiant pasistengė.
Pažvelk, tavo muzikinė dėžutė.
Sukišo tau prisiminimus, kuriuos atrinko Vogler.
Vaizdinius stimulus, kurie turėjo tau priminti gyvenimą, kurį neva gyvenai.
Čiuožimo prizas. Taip.
Ir šitas.
- Išjunk šviesą, mielasis. - Taip.
Prisimink.
Vogler pasitelkė tikrą MK-ULTRA programą,
kaip knygoje „Mandžiūrijos kandidatas“.
Ele.
Dailusis čiuožimas.
Jie praplovė tau smegenis, Ele. Štai taip.
Tėti. Mama.
Tad man teliko tik viena.
Kreipiausi į Alfį, kuris mus apmokė.
Jis pradėjo tyrimą, tačiau be pagrindinio failo kaip įrodymo,
Riteris atleido jį kaip sąmokslo teorijos šalininką
ir ėmė persekioti.
Alfiui teko slapstytis, ir niekas negalėjo jų sustabdyti,
tad „Divizija“ ėmėsi paskutinės savo plano dalies.
Kadangi pradedi prisiminti, kas esi,
pamanėme, jog galime atvežti tau tavo dienoraštį.
Taip.
Galėsi rašyti istorijas, kurias norėjai papasakoti.
ELĖ
Tas dienoraštis, kurį gavai, buvo netikras, jį parašė dr. Vogler.
Ji aprašė kai kurias tikras tavo gyvenimo dalis,
tačiau neišsamiai,
kad nuslėptų tikrus vardus, vietas ir įvykius.
Tikėdamasi, kad gavusi gabalėlį tikrų prisiminimų,
atskleisi, kas iš tiesų vyko.
Įdomiausia, kad tai suveikė.
Ėmei leisti knygas apie tikrą savo gyvenimą.
Mums teliko stebėti.
Knyga po knygos tu ėjai vis arčiau ir arčiau,
kol praėjusią savaitę vos neatidavei „Divizijai“ būtent to,
ko jiems reikėjo. Ir tuomet jie būtų...
Mane nužudę.
Nebūčiau leidęs to padaryti.
Tik ne prie manęs.
Palauk, tai tu mane stebėjai penkerius metus?
Taip išeina. Bet... Ne, nieko iškrypėliško.
Tai, jog tu pamiršai, kas esi...
nereiškia, kad aš pamiršau.
Aš tave pažįstu geriau nei tu save, vaikeli.
Kas aš tokia, Aidanai?
Na,
seniai seniai gyveno CŽV operatyvininkė,
turbūt geriausia agentė, ruošta Lenglyje.
Todėl tave paskyrė į „Diviziją“.
Ir, kaip ir tavo knygose,
tikrovėje buvo Vajatas.
Tu esi tikrasis Vajatas?
Gali nedėkoti.
Aš... Įsivaizdavau, kad Vajatas...
Didesnis? Stipresnis? Taip.
Spėju, taip mane prisiminei pasąmonėje.
Jaučiuosi pamalonintas.
Yra ir tikroji Keira.
Pažįstama?
Deja,
Vogler nereikėjo pakeisti to, kaip ją aprašei savo knygose.
Dėl to, kas nutiko Graikijoje.
Tai Keira... iš tiesų...
Tuomet neškim kailį iš čia.
Žuvo operacijos metu. Jai peršovė širdį,
kaip ir aprašei, tikroji Legrandž.
Šeštoje knygoje ketinau ją atgaivinti.
Skaitytoja pasiūlė beprotiškai gerą mintį, kad būtų įdomiau.
SVEIKA, ELE, BEPROTIŠKAS SIUŽETO POSŪKIS!!!
Beprotiškesnę už visa tai?
Turbūt ne.
Agentai! Ateikite čionai!
Ką tik įveikiau Lai-Masėjų!
Aš!
KODAS
Bakunino užrašuose parašyta,
kad jis paliko pagrindinį failą
pas Paslapčių sergėtoją, panelę Sabą Al-Badr.
SABA AL-BADR SERGĖTOJA
Korane parašyta,
kad išsaugoti kito paslaptį yra dieviškas įpareigojimas.
Atskleisti ją – siaubinga nuodėmė.
Panelė Al-Badr tą tikėjimą pakėlė į visiškai naują lygį.
Bakuninas tiksliai nurodė,
kad pagrindinį failą gali paimti tik vienas vienintelis žmogus.
Jis susitarė su agente,
sena Sergėtojos pažįstama
Reičele Kaile.
Ne. Ne.
Jei Sergėtoja laukia Reičelės Kailės,
mane pamačiusi, ji supras, kad kažkas ne taip.
Mane kankina nerimo ir panikos priepuoliai.
Tik todėl, kad Vogler tave įtikino.
Tai, ką jie darė mano galvai, pavyko,
nes aš nesu sveika.
Negaliu atlikti šnipų misijos.
Nė negaliu žiūrėti į jį, nematydama Argailo.
Taip, Argailas kalbasi su manimi.
Ir žinot, ką? Mane tai ramina.
Nejaugi nesuprantat? Man čiuožia stogas.
Jis nečiuožia,
o grįžta.
Argailas yra tavo pasąmonė, kuri stengiasi priminti tau, kas išties esi.
Ele.
Jei penkerius metus galėjai rašyti apie agentą Argailą,
tai tikrai vieną vakarą gali pabūti Reičele Kaile.
Tau pavyks.
Žinau, kad pavyks.
Galime tą padaryti drauge.
Gerai.
Aptaisykime ir paruoškime jus.
Ir kadangi neprisimeni tikrovės,
siūlau abiem rengtis kaip vaizduotėje.
ARABIJOS PUSIASALIS
Puikiai atrodai.
Jaučiuosi tikrai ne puikiai.
Viskas bus gerai.
Mielai išgerčiau.
Čia galioja sausas įstatymas, Ele.
Alkoholis ir paslapčių išsaugojimas nelabai dera drauge.
Dvi taures limonado.
Kai Sergėtoja bus pasiruošusi, ji mus pakvies. O dabar atsipalaiduok.
Klausyk, jei nerviniesi, tai normalu.
Kodėl turėčiau nervintis? Aišku, kad nesinervinu.
Nėra ko nervintis, tiesa, Aidanai?
Ačiū.
Žinoma, nervinuosi.
Einu iš proto. Mirštu iš baimės.
Žinai, kas labai nuramina? Šokis.
- Šokis? - Taip.
- Kad niekas nešoka. - Tiesiog atsipalaiduok.
Tu čia vienas šoki.
O gal taip?
Aidanai, aš nemoku šokti, tad...
Elė Konvėja gal ir nemoka šokti, bet Reičelė Kailė tai tikrai moka.
- Aš nemoku šokti. - Tikrai moki. Tau pavyks.
Dieve.
Nežinau, ką...
Pakvailiokim. Kas?
Juokinga.
- Ne, Aidanai. Ne. - Tu lengvai neišsisuksi.
Lėktuvas jau pakilo.
- Nemoki šokti, ką? - Ne.
Tuomet ką čia darai?
- Pameni sraigtasparnį? - Ką?
Reičelės koziris. Sakau atvirai.
- Ką tai reiškia? - Ketvirta knyga.
- O, ne, ne. - Taip. Kitaip nebus.
Ne, ne.
Mano daina.
Ne.
Mūsų daina.
Tai buvo mūsų daina.
Ką nori pasakyti?
Viskas prasidėjo Mogadiše.
Agentai dirba, operacija vyksta.
Tai nutinka. Ir ne taip jau retai.
Mes tik ieškojome būdų, kaip surasti vienam kitą.
Kiek laiko mes...
Iki kol dingai.
Jei atvirai, kai pamačiau tave tame traukinyje...
tai buvo sunkiausia akimirka.
Kas konkrečiai?
Apsimesti, kad nemyliu tavęs, vaikeli.
Sunkiausia mano gyvenimo misija.
Tai mums gerai sekėsi?
Puikiai, jei nori mano nuomonės.
Patikėk mano žodžiu.
Ne.
Nepatikėsiu.
Aš prisimenu.
Atleiskite,
bet viešumoje rodyti meilės jausmus draudžiama.
- Atleiskite. - Be abejo.
- Jau baigėme, bose. - Taip. Atleiskit.
Sergėtoja jūsų laukia, panele Kaile.
Puiku.
Tik panelės Kailės.
Smagus vakaras?
Taip. Labai. Dėkoju.
Legendinė Reičelė Kailė,
kuri ilgus penkerius metus apsimetė drovia šnipų romanų rašytoja.
Bravo, mano brangioji. Bravo.
Bet turbūt labai šito pasiilgai.
Ko pasiilgau?
Visko.
Žudymo, melavimo.
Manęs.
Atvykau čia ne prisiminimuose pasikapstyti, tad...
Žinoma, ne.
Prisėsk.
Kai tavo darbas – saugoti paslaptis,
išmoksti užuosti melą.
Ir mane tai trikdo,
nes mačiau tave kaip Elę Konvėją,
ir nieko daugiau.
Buvau įsislaptinusi.
Labai stipriai.
Atrodė, kad per daug stipriai.
Tad sakyk man, kas išties esi?
Agentė Kailė ar Elė Konvėja?
Nes netikiu, jog gali būti abi,
ir iš čia gyva išeis tik viena.
Aš...
Nežinau, ką pasakyti.
Aišku, kad žinai.
Tau manęs nereikia.
Tau reikia tik savęs.
Viso.
O štai mano darbe, Saba,
man nusispjaut,
ką tokia savanaudė kaip tu apie ką nors galvoja.
Tad, bijau, teks paklausti...
duosi man tą prakeiktą dėžę
ar turėsiu pati ją pasiimti?
Gal vis dėlto ir nelabai pasikeitei, agente Kaile.
Gali pasinaudoti mano kompiuteriu.
Ir kaip žinosiu, kad jis – saugus?
Ne veltui esu Paslapčių sergėtoja.
Aš jas saugau.
PAGRINDINIS „DIVIZIJOS“ FAILAS
PERVERSMAS GINKLAI
Aidanai, būsi tikrai patenkintas.
Aukso puodas, Alfi.
BANDYMAI VIRUSO PALEIDIMAS
NUŽUDYMAS – INFILTRACIJA SABOTAŽAS
Šūdas.
Ne, ne.
Štai ir ji.
Ką turim? Kaip sekėsi?
Mano...
Ką gi. Labai tavimi didžiuojuosi.
Aidanai, turiu kai ką žinoti, gerai?
- Taip? - Turiu žinoti, kuo...
Kuo gali pasitikėti?
Dabar jau žinau, kuo negaliu.
Tik nekaltink mūsų šeimininko.
Kaltink save, kad parodei Riteriui žurnalą.
O tu nesugalvok krėsti kvailysčių.
Čia – ne „Savoy“, čia man nereikia dėvėti neperšaunamos liemenės.
Jei kuris iš mūsų sumanys kažko imtis, Sergėtojos vyrukai tai užbaigs.
Tai ką darysime dabar?
Gal išgerkime arbatos?
Pabūsiu motina.
Ką gi. Aš pabūsiu tėvu.
Tu pirma.
Taigi, perskaitei, kas buvo tame diske, ar ne?
Po truputį sužinai tiesą, Reičele.
Atmintis sugrįžta, ar ne?
Pradedi prisiminti.
Taip. Prisimeni, kodėl ėjai pas Bakuniną.
Prisimeni, kas tave pasiuntė.
Suradai mane neįtikėtinai greitai. Gal tikrai esi tokia kieta, kaip sako.
Nesustok.
Leiskis į prisiminimus.
Pavedimas padarytas.
Spasibo.
Tuomet duok man tai, ko atėjau.
Jo čia nėra.
Nėra ko stebėtis. Atsipalaiduok, mieloji. Failas vis dar tavo.
Jis laukia tavęs, ir tik tavęs, pas pačią Paslapčių sergėtoją.
Al-Badr?
Reičele, leiskis į prisiminimus.
Nesustok.
Mūsų reikalas baigtas.
Aš nužudžiau Bakuniną.
- Ką? - Žinoma, kad nužudei.
Niekad mūsų nenuvildavai, Reičele.
Buvai pati ištikimiausia „Divizijos“ agentė.
NUŽUDYMAS SABOTAŽAS
DIPLOMATO PAGROBIMAS INFILTRACIJA
Pasakyk, kad tai – netiesa.
Pasakyk, kad netiesa!
Paklausyk...
Ginklai čia draudžiami.
Bet migdomieji? Puikiai tinka.
Atsipeikėjai.
Kur aš?
Namuose, mieloji.
„Mieloji“?
Mes vis dar tėvas ir dukra?
Prisimeni ar ne...
Gal galėčiau?
Tu man svarbi, Reičele.
Ir penkerius metus stebėti tavo apgailėtiną egzistavimą...
matyti liūtą, kurį įtikino, jog yra avelė... buvo skaudu.
Ar esi mano dukra? Ne.
Bet esu žmogus, padėjęs tau išaugti į tokią moterį,
kokia tau buvo lemta tapti.
Bet vis tiek turime bėdelę.
Bėdelę?
Gavote pagrindinį failą.
Taip, bet vis dar neturime Alfio.
Jis tikrai mėgins mus atskleisti.
Tad pasakyk, prašau, kur jis yra.
Riteri, aš nežinau.
Nemeluoju. Nežinau.
Nežinau. Ten buvo vynuogynas,
kažkokiame kaime Prancūzijoje.
Aidanas žino.
Jis mane ten nuvežė. Aš miegojau.
Kad ir kaip jį įtikinėjome, jis nepasakė.
Aišku.
Aš galiu sužinoti.
Tegul avelė užriaumoja.
Susitarkime.
Ateik.
Jei atvesi man mano Alfį,
aš atiduosiu tau tavąjį.
Gali su juo daryti, ką nori.
Nekenčiu kačių.
Aš irgi.
Eime?
Taip.
Patinka?
Pertvarkėme, kai mudviejų su direktoriumi reikėjo bazėje,
bet tu reikalavai vaizdo skambučio su savo mama ir tėčiu.
Agentas Vaildas vis tiek atsisako kalbėti.
Nenuostabu. Bet pamėginsime kitą būdą.
Aidanai, prašau, pasakyk jiems.
Arba viskas baigsis bjauriai greitai.
Kur Alfis?
Vėl kalbame apie katiną? Nes, vaje...
Pribaikit mane. Pribaikit, bičiuliai.
Jei pasakysi dabar, pažadu, jam neteks kentėti.
Kuo ilgiau reikės laukti atsakymo į klausimą,
o atsakymo sulauksime,
tuo ilgiau aš žudysiu jį.
Supranti?
O gal taip? Gal verčiau aš atsakysiu į tavo klausimą,
kai pirmiau tu atsakysi į manąjį? Tinka?
Verčiau neišsikalinėk, Aidanai.
Vieno dalyko niekaip neperprantu.
Jei jau žinojai, kad aš žinau tiesą apie „Diviziją“,
galėjai mane nudėti.
Galėjai viską tuoj pat užbaigti, bet nenužudei. Kodėl?
Rodos, tarnaujame tam pačiam šeimininkui.
Išjunk transliaciją.
Manau, todėl...
kad tu irgi norėjai išeiti.
Neklausyk jo.
Buvai „Divizijos“ narė iki kaulų smegenų. Visuomet buvai.
Todėl ir nužudei Bakuniną.
Nužudei Bakuniną, nes žaidei abiejose komandose
iki pat paskutinės minutės.
Būtum paėmusi tą failą ir pasielgusi teisingai.
Žinau tai.
Nes...
Elė Konvėja,
kaip žmogus,
nebuvo tau svetima.
To žmogaus neištrinsi.
Tos gerosios savybės slypi tavyje.
Tokia yra Elė Konvėja, tokia esi ir tu.
Mano vardas – Reičelė Kailė.
Patikrinkime, ar jo pakabuke nėra sekimo įrangos.
O kaip Alfis?
Kaip dabar jį rasi, po velnių?
Jis vis tiek nebūtų pasakęs.
Tik gaišome laiką.
Be to, man nušvito protas.
Žinau, kaip jį rasti.
Pažvelgiau į laikrodį, kai ten nuvykome...
ATSTUMAS... VAŽIAVIMO LAIKAS
...tad važiavome mažiausiai 12 valandų.
ALFREDAS SOLOMONAS
Negalėjo būti Burgundijoje.
Pažiūrėkime.
Gerai, peržiūrėsiu visų operacijų, kuriose dalyvavau
Prancūzijos pietuose aprašymus.
Pažiūrėsim, gal ką nors prisiminsiu.
- Ne toks jau ir kietas, ką? - Liaukis, bičiuli.
- Nereikia. Jis buvo legenda. - Legenda?
- Na, taip, buvo. - Taip. Svarbiausia – „buvo“. Buvo.
Ne. Tai buvo jis...
Dabar jau sutinki, kad legenda?
Jo automobilis. Jo automobilis stovėjo lauke.
Prancūziškuose numeriuose užrašomas regionas.
Jo numeriuose buvo 70.
Septyniasdešimt... kažkiek. Tikrai.
Ir ką tai reiškia?
Tai reiškia pietinį Avaloną arba šiaurinį Kliuni.
Vadinasi, kažkur čia.
Vadinasi, tuoj sužinosim.
Direktoriau Riteri, nieko nėra. Jokios sekimo įrangos.
Nuostabu.
ADRENALINAS
Tuojau.
Agente Kaile visuomet galima pasikliauti, ką?
Jau tuoj.
Radau.
ADRESAS SURASTAS
Genialu.
Šaunu, agente.
O dar geriau tai,
kad leidote man prisijungti prie savo tinklo,
tad aš ką tik išsiunčiau Alfiui pagrindinį failą.
Ką?
Nes aš prisimenu viską.
PRAŠOME PATVIRTINTI SERVERĮ
FAILAS NEIŠSIŲSTAS
Beveik viską.
Alfi, mielasis, tu sveikas?
Tikrai taip negalvoju, kaip sakiau.
Gerai, dabar leisimės į nedidelį nuotykį.
Aukščiausio lygio pavojus!
Gerai.
DŪMŲ GRANATOS
Turbūt juokauji.
Kaip tu gali būti gyvas?
Pameni, kai matėmės paskutinį kartą? Tu man įdrėskei.
Pažvelk, kas dabar turi nagus.
Vienas prieš vieną.
Aidanai, čia aš.
Aš padedu ginklą.
Ant žemės.
Dabar labai lėtai atsistosiu, gerai?
Mes – ne priešai, Aidanai.
Toje pačioje pusėje.
Toje pačioje, ką?
Šovei man į širdį!
Ne į širdį, o į kraujagyslių kanalą.
Taip ketinau susigrąžinti ir Keirą.
Šeštoje knygoje, pameni?
Keira.
Reikia tinkamu kampu pataikyti į 5 cm plotą.
Atrodo, kad pataikai į širdį,
tačiau kulka pereina kiaurai...
Galiu ją išgelbėti.
...tereikia sustabdyti kraujavimą.
Tai – kvailiausias dalykas, kokį teko girdėti savo gyvenime.
Tuomet kodėl tu dar gyvas?
Tyčia šovei į mane, taikydama į 5 cm plotą krūtinėje,
nors penkerius metus nelaikei rankose ginklo, nes taip pasiūlė skaitytoja.
- Teisingai? - Taip.
Aš tuo pasidomėjau, bet taip.
Taip, iš esmės taip.
Kas ta skaitytoja? Džefris Dameris?
Taip, įspūdinga. Norėčiau su ja susipažinti.
Taip. Mes abu norėtume.
Pone, suradau ją. Ji – ginklų sandėlyje.
Rodykit vaizdą.
- Su agentu Vaildu. - Ką?
Kaip tas šūdžius gali būti gyvas?
Bet dabar turime nusigauti iki serverinės pirmame aukšte
ir išsiųsti Alfiui pagrindinį failą.
SPROGSTAMASIS UŽTAISAS
Tai reiškia, jog teks prasimušti pro visus karius
„Divizijos“ bazėje,
kuriuos Riteris, turėdamas marias laiko, pastatė mūsų laukti
kitoje šių durų pusėje.
Taigi, ką pasakysi, Aidanai?
Nori pašokti?
O varge. Bijojau, kad nepasiūlysi.
Nė velnio nematau.
Nolanai, aš nieko nematau! Pateik termovizinį vaizdą.
Pateikiamas termovizinis vaizdas.
TERMOVIZINĖ KAMERA
Įjunkite ventiliacines angas. Visas.
Eime.
Karlosai!
Surink visas komandas ir eik.
Visas iki vienos.
Taip, pone.
Nešaudyt!
Viena kibirkštėlė, ir visi išlėksime į orą!
Išjunkite siurblius! Visus!
Po velnių.
Jis teisus. Čia – žaliavinė nafta.
Kur mes?
Nuleiskite ginklus, vyručiai.
Čiupkit peilius.
Pažiūrėk, ar Alfiui viskas gerai?
Taip. Taip, Alfiui viskas gerai.
Mums – ne.
Taip.
Jei išeisime,
tai su trenksmu, supranti, ką turiu galvoje?
Dailusis čiuožimas.
Ar tie prisiminimai – tikri?
Taip. Noriu pasakyti, be pačios nelaimės, taip.
Tu moki čiuožti. Esi gera čiuožėja.
Bučinio prisiminimai irgi gana tikri.
- Palaikyk. - Ar tu...
Ką turi galvoje, mažule?
Mamytei reikia padirbėti.
Reičele!
Jei ką, tavo knygos man labai nepatiko.
Eikš.
Parašykime paskutinį tavo skyrių.
Parašykime tavąjį.
Nagi!
Užbaikim viską!
Ignoruot saugumo protokolus.
Šaudyt!
Nušaukit ją!
Dabar tikrai nusipelnei bučinio.
Ką manai apie karštą pasimatymą serverinėje?
Jei reikia, kad būtų padaryta tinkamai...
Vos tik išsiųsime failą, Alfis susems juos per kelias minutes.
Tu tikrai išmanai savo darbą.
Dabar turėčiau apeiti visus sistemos apsaugos kodus,
- ir tuomet ateis galas tiems... - Šaunuolė.
O, ne.
Ką? Kas? Kas vyksta?
Ji pamatė, kad patvirtinimui reikės nuskenuoti rainelę,
norint patekti į sistemą,
ir šios akys vienintelės tam tinka.
Po Bakunino kiek sugriežtinome apsaugą.
O judu buvot nebloga komanda.
Dabar galėsite sakyti, kad ir žuvot kaip komanda,
ir tai nutiks čia ir dabar.
Jėzau.
Nuimkit jį nuo manęs! Nuimkit!
O, šūdas. Akys.
Alfi, koks tu gerutis.
Mielasis. Labai tavimi didžiuojuosi.
Tavo katinas žudikas išdraskė Riteriui akis,
kurių, rodos, mums reikėjo.
- Koks planas? - Žinau, ką daryti. Nagi. Ateik.
Stogas.
Nieko sau.
Sugalvojau. Apeisime apsaugą, panaudodami palydovinę anteną.
Pats mane išmokei.
Nėra už ką.
NĖRA RYŠIO
Dabar kita kalba.
Štai taip, „Lakers“. Štai taip.
Perimu tinklo valdymą.
Jungiuosi prie išeinančių laiškų.
Ir dabar...
SIŲSTI FAILĄ
Labas rytas, Alfi.
SIUNČIAMAS FAILAS
Štai taip.
ĮKELIAMA
IŠĖJIMAS TIK Į PALYDOVINĮ DENĮ
Kas čia? Iš kur tas garsas?
Agente R. Kaile.
Gama. Delta. Bravo.
Epsilon. Psi. Omega.
Taikinys: Vaildas.
Ką?
Ką...
Ką darai?
Aktyvuoti.
ĮKĖLIMAS SUSTABDYTAS
Po velnių! Nagi!
Liaukis!
Taip!
Tu šito nenori. Ji tave užprogramavo.
Nesimušiu su tavimi.
Nešvaistyk laiko.
Prisimink, kas esi!
Vaildai!
Jėzau! Nagi!
Mieloji...
Viskas gerai.
Aš ją nužudysiu.
Aš tave pričiupsiu.
Neversk manęs to daryti.
Nenoriu tavęs sužeisti! Užteks!
Bijau, tau teks pirmiau užmušti ją.
Aš su tavimi nesimušiu.
Negaliu tavęs užmušti.
Pribaik jį.
Žinau, kad negirdi manęs, bet...
Aš tave myliu.
Visad mylėjau.
Ir mylėsiu amžinai.
Gerai, mieloji, tau pavyks.
Šoki tvistą...
ir...
knežini.
Nepataikei. Rodos.
Dieve mano.
Ką aš padariau?
Ką padariau? Labai atsiprašau.
Tu sugrįžai?
Taip. Sugrįžau.
Tau viskas gerai?
Gal juokauji?
Štai. Nagi. Stokis.
Ką gi. Trys, du, vienas.
Stojam.
Gerai, gerai.
Duok man savo ranką.
Tu mane gerai išvelėjai. Ar...
Matau dvi Keiras. Tu irgi matai dvi Keiras?
Aš matau vieną.
Keira?
Keira! Kaip tu gali būt gyva?
Kaip manai, kas buvo ta gerbėja, pakišusi mintį apie kraujagyslių kanalą?
Turėjau asmeninės patirties.
Tai čia ta skaitytoja?
Taip. Eime.
Negavusi atsakymo supratau,
kad tikrai viską pamiršai.
Tad prisikasiau iki „Divizijos“ tinklo
ir laukiau progos smogti.
Ir kai pamačiau, kad jie tave susigrąžino,
pamaniau: „Išmušė mano valanda.“
Tai jau tikrai.
Nieko nepamiršai?
ĮKELIAMA
SIUNČIAMA
100 % ATSIŲSTA
Taip!
Žinok viena –
tikrai būčiau atidavusi tau pagrindinį failą.
Argailas tobulai nustatė sprogimo laiką.
Kai laivas nuskendo,
o drauge su juo – ir „Valdyba“,
jis suprato, kad pirmą kartą po ilgo laiko
jo nelaukė jokia misija, kurią reikėtų įvykdyti,
taikinys ar grėsmė, kurią reiktų pašalinti.
Pirmą kartą
Argailas pagaliau buvo laisvas.
ARGAILAS
KUO GERESNIS ŠNIPAS, TUO DAUGIAU MELO.
O dabar – paskutiniai klausimai mūsų nepakartojamai Elei Konvėjai.
Ką gi...
Taip. Štai ten.
Sveiki. Jei nebeišleisite „Argailo“ tęsinio,
turite bent pasakyti mums,
ką veiks visi tie personažai, kai istorija pasibaigs?
Na,
norėčiau manyti,
kad Alfiui CŽV įteiks Garbės žvalgybos medalį,
nes su pagrindiniu failu bus surasti likę „Valdybos“ agentai.
Keira...
Keira visad kartojo, kad galėjo būti antruoju Styvu Džobsu.
Tad, manau, tą ir padarė.
Ji monetizavo technologiją, kurią buvo sukūrusi „Valdybai“,
ir įrodė, jog buvo teisi.
O Argailas su Vajatu...
jie – partneriai.
Tad kad ir ką jie darys,
neabejoju, darys taip pat, kaip darydavo anksčiau...
Netikras pavojus.
Drauge.
Labai tavimi didžiuojuosi. Myliu tave.
Gerai. Kitas klausimas.
Taip, ponas su geltonais marškinėliais.
Taip. Aš tai jums klausimų neturiu, bet...
galbūt jūs turite man?
PRIEŠ 20 METŲ
„Kosmopolitaną“ su citrina, prašyčiau.
Tau atrodo, kad gali jį čia gauti?
Be degtinės.
Taip?
„The Cointreau“.
Spanguolių sulčių.
Tik citrina ir ledu.
Tuojau.
Turbūt rimtai įklimpai, jei tave atsiuntė pas mane, mielasis.
Ledas.
Koks tavo vardas?
Obris.
Obris Argailas.
ELĖ KONVĖJA „ARGAILAS“
1-A KNYGA – FILMAS JAU GREITAI
BREDUI ALANUI ATMINTI
„DARYK TAI, KAS MIELA ŠIRDŽIAI.“
Išvertė Akvilė Katilienė