АРҐАЙЛ
Надіюся, ви танцюєте так само добре, як одягаєтесь.
Є лише один спосіб дізнатися.
«Вертушку» вмієте робити?
Ви ще й питаєте?
Невже ви не знаєте, хто я?
Ні.
Але хотів би дізнатися.
Якби ж ви полонили моє серце,
а не тільки мене, агенте Арґайл.
Бачте, «вертушку» я таки робити вмію.
Останнє побажання буде?
Поможеш, Кіро?
Що ще за Кіра?
Дівчина, що відмовилася стати новим Стівом Джобсом, щоб рятувати його дупу.
Не дякуй.
ГРЕЦІЯ
Підвезти?
Леґранж мене розкрила. Вона знала, хто я.
Тоді змиваймося звідси.
Кіра!
У Кіру поцілили. Вона поранена.
Ми її евакуюємо.
Зосередься на цілі, Арґайл.
Я можу її врятувати.
Хай медики роблять своє, а ти роби своє.
Це наказ.
Ваятт, я її загубив.
Доповідай обстановку.
Збираюся пити смачну грецьку каву.
Тоді поспіши.
Вона їде до тебе.
Та спокійно.
У мене погана новина:
це єдиний виїзд з острова.
А хороша –
тут печуть найсмачніший горіховий пиріг.
Надіюся, тобі смакує.
Бо це ти їстимеш востаннє,
якщо не скажеш, хто тебе попередив про наш приїзд.
Хто?
Не відповіси –
будеш такої ж температури, як оце моя кава.
А завдяки тобі вона холодна як лід.
Телефон.
СКАНУВАННЯ СІТКІВКИ ПІДТВЕРДЖЕНО
Ми з вами не такі й різні.
Ти терористка.
А хто тоді ви, агенте Арґайл?
Арґайл.
ДИРЕКТОР ФАУЛЕР ПИЛЬНУЙ, ЛЕҐРАНЖ.
СКОРО ОТРИМАЄШ НОВИЙ НАКАЗ.
Май на увазі, Леґранж,
агент Арґайл прямує туди, де зараз ти.
Схоже, ми служимо одному хазяїну.
Арґайл, Ваятт, завершуйте завдання й повертайтеся на базу.
Арґайл.
Вимкни навушник.
Добре поміркуйте.
Увімкніть звивини.
Не вірте жодному її сло...
Тепер ми самі.
Управління прийде по нас.
- Заляжемо на дно. Щезнемо. - «"Заляжемо на дно. Щезнемо".
- Повністю. - "Повністю".
- Будемо довіряти одне одному... - "Одне одному й нікому більше".
"Зрозумів?"
"Відтепер усе буде інакше", – застеріг Арґайл.
Він знав, що вороття вже немає.
І що тепер усе буде не так, як раніше».
Леді та джентльмени, Еллі Конвей.
КОЛОРАДО
«АРҐАЙЛ» — ЧЕТВЕРТА КНИГА
Дякую.
А тепер можете ставити питання.
Так?
- Вітаю, Еллі. - Вітаю.
Я письменниця-початківець, але мені не вистачає часу писати.
Можете щось порадити?
Ой боже, я знаю, як важко буває писати.
Коли я була офіціанткою, я працювала в кілька змін.
Мені постійно бракувало часу писати, поки...
я не впала на ковзанах. Ви знаєте цю історію.
Думаю, коли стається щось таке,
починаєш розуміти, що завтра може не настати.
І якщо не можеш знайти час,
то треба його виділити на те, що справді для тебе важливо.
І коли я це зробила, то всі персонажі, сюжети та ідеї,
які роками жили в моїй голові,
нарешті ожили на папері.
Наступне питання.
Так?
- Вітаю. - Вітаю.
Не секрет, що ви авторка шпигунських романів, які читають справжні шпигуни.
Ви навіть передбачили реальні геополітичні події.
Флемінг, Форсайт, Ле Карре –
усі вони мали схожий почерк і виявилися справжніми шпигунами.
То що?
Ви теж шпигунка?
Як ви це робите?
Боже, якби ж.
Тоді все було б значно простіше, але ні.
Це звучить нудно, але мій секрет у постійному пошуку.
Хоч, якби я була справжня шпигунка, я саме так би й відповіла.
Наступне питання.
Дівчина, яка сидить спереду.
Коли ми побачимо п'яту книгу?
Ти ба.
Скоріше, ніж ви думаєте.
Дуже цікаво.
Джентльмен у сірому худі.
Вибачте, якщо запитання трохи поспішне,
та я не знаю, чи буде в мене ще нагода спитати.
Ви сьогодні ввечері вільна?
Це...
Мені дуже лестить ваше питання.
Але ввечері в мене побачення.
Так. Іще одне побачення.
Готовий?
Матусі треба попрацювати.
У викраденому досьє
було більш ніж достатньо доказів
для знищення Управління.
ГОНКОНГ
І хоч ціна, яку вимагав хакер, була висока,
Арґайл знав, що та інформація – на вагу золота.
Половину зараз, половину після отримання.
Як і домовлялися.
Цей телефон – ключ до досьє.
Їдьте в Лондон.
Як приїдете, вам подзвонить мій замовник,
найкращий у світі хакер.
Нарешті він отримає срібну кулю,
яка знищить Управління
раз і назавжди.
Кінець.
П'яту книгу завершено.
За нас, Арґайл.
Доброго ранку, мамо.
Ти бачила мій вчорашній імейл?
Я її прочитала.
За одну ніч? Усю книжку?
Доню, я ж твоя мама. Авжеж, усю.
Я випила дві таблетки аддеролу, почала читати й не змогла спинитися.
Я була в захваті.
Доню, ти знов написала бестселер.
Яке полегшення, мамо.
Я стільки разів прокручувала сюжет у голові, переживала.
Рада, що тобі сподобалося, чесно.
Тепер можна відіслати книгу видавцеві й...
Аякже. Тільки...
О ні.
Що?
Нічого. Доню, книжка феноменальна, але...
ЕЛЛІ КОНВЕЙ «АРҐАЙЛ»
По-твоєму, вона сира?
Еллі, просто... Кінець.
- О боже. - Я її читаю.
От-от упісяюся від напруги.
Досьє майже в руках Арґайла, він от-от прижучить тих покидьків,
аж ось неочікуваний поворот:
він їде в Лондон.
Що? Ні. Ні.
Він здобуде досьє чи ні?
- Що буде далі? - Мамо, це називається інтрига.
Еллі, це називається халтура.
А з читачами так не можна.
Давай я в п'ятницю прилечу до тебе.
Зробимо вихідний.
Влаштуємо мозковий штурм, почаклуємо, як ми вміємо.
Придумаємо новий сюжет.
П'ятниця годиться. Я...
Я візьму паузу й не думатиму про книжку.
Еллі, ти повинна обдумати сюжет від початку до кінця.
Думаю, треба дописати ще один малюсінький розділ.
Буде цікаво.
Па-па.
Чув?
Ще один розділ.
Міс Лі,
наступний рейс у Лондон аж уранці.
Мені треба якось убити час,
- тож я подумав... - Подумали що?
Що я лишуся тут?
І подивлюся з вами феєрверк?
Я сам покажу вам феєрверк.
Ні.
Не годиться.
Це нікуди не годиться.
Видалити.
Ти можеш краще, Еллі.
Думай, Еллі.
- Такий розвиток сюжету... - Це...
Навіть близько не те.
Добре.
«Міс Лі, я хотів сказати»...
Міс Лі, я хотів сказати...
«Сказати»...
- У мене жодної... - Жодної ідеї.
А ти що скажеш, Альфі?
Маєш якісь думки?
Хоч якісь.
Привіт, мамо.
Привіт, доню. Дзвоню пересвідчитися, чи ти в порядку.
Я ж знаю, як ти переживаєш через роботу...
Приготуйте квитки.
Чекай, Еллі.
Ти що, в поїзді?
Сюрприз.
Я подумала, що краще я приїду до тебе.
Тато буде щасливий тебе побачити.
І, авжеж, маленького Альфі.
Сходимо кудись повечеряти.
Хтозна, може, ти навіть з кимось тут познайомишся.
Це спокусливо, мамо, але я вже маю стосунки.
Он як?
З ким?
Зі своєю роботою.
З Арґайлом.
Еллі, ти мене без ножа ріжеш.
Нащо потрібен успіх, якщо його ні з ким розділити?
Мамо, я ж неспроста пишу про шпигунів, а не про кохання.
Це набагато простіше.
- Хіба так важко... - Так.
...в когось закохатися, Еллі?
Як доїду, подзвоню, добре?
Люблю тебе. До зустрічі.
Добрий день.
Вибачте, що потурбував. Тут не зайнято?
Чи тут не зайнято?
На жаль, зайнято.
Шкода.
Пробачте, але ні. Тут зайнято.
Він відійшов, але...
тут сидить один чоловік.
Не біда. Повернеться – я пересяду.
Ой! Там кіт.
Кіт же має бути в капелюсі, а не в рюкзаку.
Ти ба, який ти.
Що робиш, пухнаста потворко? Прикольний.
Люблю котів. Як його звуть?
- Даруйте. - Альфі.
Альфіку. У-у, так.
Киць-киць.
А йому там вистачає кисню?
Авжеж, вистачає.
Я вам не набридатиму. Ви не хочете розмовляти. Розумію.
Читали цю книжку?
- Так. - Так?
ОБОРОНА КОРОЛІВСТВА. ІСТОРІЯ MI5
Ясно.
Зрозумів.
Стривайте...
Даруйте.
Боже мій. Ви що... Невже?
Ви Еллі Конвей.
Відпад!
Нічого собі!
Я ваш шанувальник, і клянуся богом, це ваша найкраща книжка.
Я не просто так кажу.
Як ви це робите?
Книжка за книжкою, й кожна бестселер.
Якщо любиш те, чим займаєшся...
То не працюватимеш ні дня в житті.
Свята правда.
Нам з вами в цьому сенсі пощастило.
Он як? А чим ви займаєтесь?
Я шпигун.
Ясно.
«Що кращий шпигун, то більша брехня».
Зухвало.
Що, ви не таким собі уявляли шпигуна?
Якщо чесно, це єдине, що у ваших книжках неправдиве.
Щоб чоловік модельної зовнішності в піджаку, з ідіотською стрижкою,
отак виділявся серед пасажирів поїзда?
Справжні шпигуни непримітні.
Ви мене слухаєте?
Ви в порядку?
Я в порядку.
Я не жартував, кажучи, що я ваш шанувальник.
А от наступний шанувальник
підійде не просто для селфі, якщо розумієте, про що я.
Він один з них.
- Розумію, в таке... - ...важко повірити,
проте коли я зламаю йому руки...
...а його пістолет упаде вам на коліна,
можливо, між нами виникне довіра...
...і ви змиритеся з двома важливими речами.
Перша: ви в серйозній небезпеці.
- Друга... - ...коли я скажу, що пора,
задля вашої ж безпеки вам краще якнайміцніше мене обняти.
Так міцно...
...як ви в житті нікого не обіймали.
Зрозуміли?
Врубаєтесь, що я кажу?
Даруйте.
Міс Конвей, не підпишете мені книжку?
Ми зіграємо в цю гру?
Так.
Маєте ручку?
- Це ганебно. - Так.
Почалося.
Не книжка, а чудо.
Бачите? Я казав правду.
І хто тепер дивак?
Він не справжній шанувальник. Не бійтеся. Усе під контролем.
Усе під контролем.
Що тут діється?
Ви цілі?
Так.
Ви молодчина. От спасибі.
Бачите?
Я дав вам пістолет, а ви віддали його мені.
Ось вам і довіра, Еллі.
Були незнайомці в поїзді.
А гляньте на нас тепер.
Ходімо. Хіба ж не цікаво?
Стривайте. Ні-ні.
Стійте, Еллі. Не тікайте.
Еллі!
Борода справжня, козел.
Гей, гей.
Ви в порядку?
Ні!
Я з нею розберуся.
Це буде непросто.
Отак.
Ну все, пора міцно мене обняти. За мною.
Ходімо.
Зосередьтеся. Ідіть за мною.
Добре.
Ходімо.
- Гей. - Ні. Це погано.
Дуже погано.
Бігом.
- Отакі вам подобаються? - Згинь, Ромео.
Ні!
Стояти!
Ні. Стривайте. Не стріляйте.
Я його не знаю. І не маю до нього ніякого відношення.
Я ні при чому. Благаю.
Вайлд, не змушуй убивати вас обох.
Еллі.
Що?
Пора.
Пора міцно обніматись.
Приємної поїздки.
Так!
Добре!
Що?
Ви прокинулися.
Це ж я.
Чоловік з поїзда. Пам'ятаєте? Кунг-фу...
З бородою.
Я поголився.
Чувак з поїзда. Пам'ятаєте?
Пам'ятаю. Я вас упізнала.
Пробачте, це так нечемно. Прошу вибачення.
Ми не представилися. Я Ейдан. Ейдан Вайлд.
Ні! Не підходьте.
Не буду. Спокійно.
Де мій кіт?
Альфі отам, на кухні, їсть безртутного тунця.
Як його годує матуся.
Він у нормі. А от ви ні.
Ви у великій біді.
Ви...
Ви встановили в мене вдома камери?
Ви не шпигун, а збоченець.
Ні, я не збоченець. Я шпигун.
Я шпигун і роблю свою роботу. Я не збоченець.
Ми перехопили відео з камер бандитів.
Тоді хто ці люди?
Отого бачите?
Він був у поїзді.
Його звуть Карлос.
Він працює на Управління,
реальну версію шпигунів-бандитів з ваших книжок.
А це їхній ватажок. Його називають Директор Ріттер.
Мені вам нагадати, що в нас на кону?
Що станеться, якщо той продажний сучий син, що прикидається агентом,
добереться до досьє раніше за нас?
Я її знайду. Даю слово.
Заступнику директора,
таке ж слово, як тоді, коли ви поклялися,
що Вайлд і на метр до неї не підійде?
Ми ще можемо все стримати, сер.
Мене аж переповнює впевненість.
Це безглуздо. Нащо я Управлінню?
Еллі, ви ж справжня провидиця.
Та ну вас.
Не треба бути генієм, щоб видумати таємну розвідувальну організацію,
про яку ніхто не знає.
Треба, щоб передбачити, що вона почне чинити свавілля.
Так.
У п'ятій книзі ви описали те, що насправді відбувається.
Ви читали п'яту книжку?
О, так.
І бандити теж.
Управління прочитало п'яту книжку?
Еллі, в Управлінні слідкують за кожним вашим кроком.
У книзі ви зачепили осине гніздо, про існування якого не знали.
Тому Управління вас і шукає,
а як знайде, вже не відпустить. А то й гірше.
Набагато гірше.
Клементино...
ти моя єдина втіха.
А ти знав, що Клементина належала моєму дідові?
Так.
Він назвав її на честь матері.
Це ж треба.
Він був дуже суворий.
Та я завжди вважав, що це правильно.
І в нього було правило.
Він убивав тільки якщо це було необхідно...
щоб здобути їжу,
знищити ворога
чи усунути некомпетентного недоумка.
Ми наробили помилок. Це не повториться.
Знаю, що не повториться.
У цьому я не сумніваюся.
Це все не насправді.
Ще і як насправді.
Та якщо хочете повернутися до нормального життя, я поможу.
Я хороший.
Але ви перша мені поможете.
Що ви від мене хочете?
Розкажу по дорозі.
Бісові коти!
Обов'язково було брати з собою кота?
Ви ж казали, що любите котів.
Є носовичок чи серветка?
У вас що, алергія?
Уже не треба.
Ви збрехали.
Збрехали, що любите котів.
- Так. - І як мені тепер вам вірити?
Я шпигун. А шпигуни брешуть.
Специфіка роботи.
Як і вбивати людей.
Дуже заспокоює.
Добре, хочете правди? Ось вам правда.
Усе, що ви написали в новій книжці, збулося.
Тільки замість Арґайла був я.
Я знайшов хакера.
Найняв ту наволоч Бакуніна, щоб украсти в Управління досьє.
РОЗШИФРОВАНО ДОСЬЄ
Я накопав на них бруду. На всіх, про кого ти просив.
На Ріттера, на Карлоса.
Знайшов докази вибухів, фальсифікації виборів, радіоактивних отруєнь.
Дарт Вейдер супроти них наче Мері Поппінс.
Я завантажив твоє цінне досьє на флешку.
Управління дасть набагато більше,
щоб я не віддав тобі срібну кулю.
Тому ціна зросла втроє.
Угода в силі?
Так, Бакунін, угода в силі.
Я так і думав.
Дякую.
Досьє було моєю срібною кулею, щоб знищити Управління
і вивести їх на чисту воду.
Я поїхав у Лондон на зустріч з Бакуніним, а той гівнюк не прийшов.
І тепер за ним ганяюсь я і ті бандити.
І я, і вони вважаємо вашу фантастичну уяву підказкою.
І де ж він тепер?
Ви ж не очікуєте, що я на це відповім?
Чому не відповісте?
Скажіть, що буде в наступному розділі.
Те, про що ви просите, вимагає місяців пошуків.
Років.
Читання, інтерв'ю, запам'ятовування мап, вивчення міст.
Я ніколи не була в Лондоні.
Що ж, чудово.
Звідти й почнемо. Так.
Я не літаю літаками. Я не просто так їхала на поїзді.
Шанси загинути в авіакатастрофі – один на 11 мільйонів.
А шанси, що Управління вас знайде, якщо ви лишитеся, вищі.
Цей літак — ваш найкращий друг.
Що скажете?
Я не зможу.
Дихайте. Дихайте разом зі мною.
Смачне.
- Ще шампанського? - Ні, не можна.
Ну добре. Вмовили.
Як вам такий літачок?
Я вперше в літаку, тому...
То це ми зриваємо квіточку.
Натяк зрозуміли?
Говорить капітан. Пристебніть, будь ласка, паски безпеки. Ми злітаємо.
Наче вони поможуть, якщо ми розіб'ємося.
Що з вами?
Це така вправа з постукування.
Щоб упоратися зі стресом.
Так роблять рейнджери.
Господи.
Ви п'єте спиртне?
Це помагає.
Ні.
Гляньте на мене. Агов!
Подивіться на мене.
Моє чи не найперше завдання в Управлінні було в Алжирі,
у таборі сахарських біженців, буквально біля підніжжя гори «Тачат».
Ні, Тахат.
Правильно казати Тахат.
«Тачат». Хіба читається не «ча»?
Ні-ні, там нема «ч». Гора Тахат.
Це...
Гора Тахат.
Нехай.
І от я починаю видиратися на гору.
Я не альпініст і розумію,
що можу зірватись і впасти зі швидкістю кількадесят метрів за секунду.
І луснути від удару як торба з водою.
І що я зробив?
Я перестав тривожитися про трикілометрову скелю наді мною
і зосередився на подоланні кожного метра переді мною.
Тому, коли вам страшно, не забувайте зосередитися на тому, що реально.
На тому, що прямо перед вами.
Гляньте в ілюмінатор.
Ми летимо.
Так.
Ми летимо.
Дякую.
Звертайтеся ще.
ЛОНДОН
О боже.
Обов'язково брати кота?
А що я мала робити? Кинути його самого? Ви що!
Він би вижив. Кошатниці вмирають самотні. А коти живуть собі.
Ніяка я не кошатниця.
І яке вам діло до мого кота?
Він милий. Любить обнімайки.
- Він вірний. І добрий. - Та ну.
Якщо ви раптом помрете, він за 48 годин згризе вам вуха.
А поки ви поруч, імовірність померти зростає щохвилини.
Прийшли.
Меморіал принца Альберта.
Ого.
Я прийшов вчасно. А Бакунін так і не подзвонив.
Питання в тому, що сталося?
Хороше питання.
Так.
А що сталося?
Це не риторичне питання.
Що сталося?
Я не можу отак узяти й відповісти.
Ще і як можете.
Наприкінці п'ятої книги Арґайл саме збирався в Лондон зустрітися з хакером.
Напишіть ще один розділ і розкажіть, що було далі.
Ні.
Я пишу не так.
Ми в громадському парку, й за нами женуться вбивці
з найнебезпечнішої на планеті шпигунської організації.
Якщо у вас нема кращої пропозиції, думаю, можна разок піти на компроміс.
Добре, сядьмо десь.
Ми їх знайшли, сер.
Вони біля меморіалу принца Альберта в Гайд-парку.
Це наживо. Її шанувальниця веде пряму трансляцію.
ЦІЛЬ ЗНАЙДЕНО
Це точно вона. Еллі Конвей.
- Карлосе. - Що, сер?
Спрямуй місцеву групу.
Зосередь на них усі наші ресурси у Великій Британії.
Добудь звук. Я хочу чути їхню розмову.
Цифрове зчитування з губ активовано.
Ну що там?
Прошу, не квапте мене. Мені треба подумати.
Він умовив її написати наступний розділ.
Це ж не «Війна і мир». А звичайний розділ.
Хоч кілька сторінок.
Коли Арґайл прибув на місце зустрічі...
він зрозумів...
Той тип не прийшов?
Нащо він дав мені телефон, а сам не дзвонить? Хіба що...
Телефон і є послання.
Дивись.
Нащо в одноразовому телефоні за 20$ шифрувальний чіп за 2 200$?
Це підказка, як нам...
...його знайти.
Можна телефон?
Розкладний? Одноразовий?
Так. Треба його відкрити.
Якщо я права, Бакунін установив туди шифрувальну мікросхему.
Авжеж.
- Де телефон? - Я його викинув.
Він не у вас? Ви його викинули? Це ж була підказка.
Він сів. Він же одноразовий.
Що ви за шпигун?
Я тут працюю явно не з агентом Арґайлом.
Суто теоретично: з чіпом можливе наскрізне шифрування дзвінків?
Суто теоретично – так. Але в людини на тому боці має бути сумісна...
...сумісна супутникова антена DiSEqC. Ось воно.
Ви їх чули. Базу даних DiSEqC.
Він обрав цей чіп, щоб він вивів нас на його супутник.
Знайдемо супутник – знайдемо Бакуніна.
Питання в тому...
Де нам узяти перелік діючих DiSEqC-супутників у...
...у Великій Британії?
Дивіться, як працює професіонал.
Ви знаєте, де взяти перелік?
Кіра дечого мене навчила.
Я отримаю доступ до бази даних DiSEqC.
Усі супутники, які вони продають, мають бути там зареєстровані.
Якщо ми не отримаємо доступу раніше за них, полетять голови.
Гляньте. Система захисту даних.
- Це система захисту... - Я її зламаю. Секунду.
- Ну? - Я її зламаю. Секунду.
Виклик прийнято.
Майже зламав.
Майже зла...
Зламав.
- Є доступ. - Є доступ.
Є доступ.
А Арґайл би так зміг?
Я б подивився, як ти це робиш.
Що там? Скільки...
...місць розташування супутників?
Чимало. Дев'яносто...
...шість, якщо точно.
От зараза.
Ні, ні.
Він не просто так обрав саме меморіал принца Альберта.
- А який супутник... - ...найближче до нас?
Гляньте от сюди.
Це найближча адреса...
- ...до меморіалу? - Так, мем.
- Так, сер. - Кобурґ-стріт.
Кобурґ-стріт.
А це якраз принц Альберт Саксен...
...Кобурґ. По-моєму...
- ...ми знайшли... - ...хакера.
Надіюся, так і є.
Письменницька чуйка.
КОБУРҐ-СТРІТ, 25, КВ. 305
Нікого нема вдома. Що робити?
Я ж усе-таки шпигун.
Письменницька чуйка, кажете?
Нічого не помічаєте?
Бакунін мав гроші. І не став би жити в такій дірі.
У ПОГОНІ ЧАСУ НА ПЕРЕХВАТ
- Група один, де ви? - Ми за три кілометри.
Шпалери поклеєні на цеглу. Хіба так роблять?
Той, хто тут жив, мав паршивий смак. Розділімося.
Що ви робите?
Дивіться. Тут лінія. Це підказка.
- Гляньте. - Це звичайний гіпс. Ходімо звідси.
Це щось означає.
У нас ще 95 адрес. Забираймося звідси.
Ні. Почекайте. Дайте з'ясувати.
Я знаю, це та сама адреса.
Ви забираєте мій час, а я забиратиму ваш.
- Танцювати любите? - Ні.
А я люблю. Так!
Головний, доповідайте.
Ми за півтора кілометра.
Щось бачите?
Секундочку.
- Це сейф. Зламайте його. - Так.
- Чудова думка.
Можете хоч натяком попереджати
- перед тим, як стріляти? - А що таке?
А де ж ваші шпигунські навички зі зламування замків?
Тут складніший замок.
Відкрився. Оце вже інше діло.
Що це?
Це ключ від катера.
Як ви знаєте?
Я живу на озері.
IP-адреси, VPN-ідентифікатори, дроп-сайти. Усе закодовано.
Це емблема анархістів.
Це тезка Бакуніна.
Російський анархіст 19-го століття.
Це воно. Це Бакуніна.
Чорт. А це його нотатник.
І він приведе нас до досьє. Гляньте!
Ви мали рацію.
Ви розгадали загадку.
- Розгадала. - Ви молодець. Розгадали загадку.
Я розгадала загадку.
А оце розгадаєте?
Усе, усе.
Заходьте на мій відлік.
Три, два, один. Пішли!
- Нема нікого. Ціль зникла. - От лайно!
Ненавиджу цього кота.
Ні, ні.
Чому це ніяк не припиниться?
Там іще один!
- Як вам таке? - Яке?
Отаке!
О ні.
Простіть.
Цей кіт щойно втратив одне з дев'яти життів. Кажу вам.
- Ваш кіт – просто кошмар. - Так, він повівся не найкраще.
Так набагато краще. Приємне відчуття.
Можна рюкзак? Дуже вам дякую.
Люди з Управління так просто не зупиняться.
Їх буде ще більше.
Якщо не хочемо дочекатися зустрічі з ними, пропоную зникнути.
Добре.
Нате... Куди...
Ні. Йдіть сюди. Сюди.
Нам не туди.
- Потримайте. - Добре.
- Нате. - Дякую.
- Я їх перестріляю. - Ясно.
А як будемо тікати, чавіть їм голови.
- Так. - Щоб точно були 200-ті.
Зрозуміло?
Я не зможу чавити голови!
Чого ж? Людський череп на диво крихкий.
Що?
Це ніби розбити яйце. Били коли-небудь молотком по дині?
Піднімаєте ногу й чавите.
Отак.
Це прикольно. Наче твіст. Танцювали коли-небудь твіст?
Як у твісті. Раз, два, три – й чавите череп. Раз, два, три.
Я не танцюю. І не чавлю черепи.
Тоді буде вам цікавий новий досвід.
Три, два, один.
Йдемо.
Ти зможеш. Обертаєш ногу й чавиш.
Обертаєш ногу й чавиш.
Отак.
Обертаєш ногу й...
І...
Не можу. Я не можу.
Що таке, Еллі?
Еллі! А як же чавити голови?
Що сталося?
Я своє діло зробив. А ви своє не зробили.
Так, не зробила.
- Я хотіла, чесно. Просто... - Ага.
Не думаю, що це необхідно.
Що ви казали?
Моя вина.
О ні. Нова порція?
ПРИ ВІДЧИНЕННІ ДВЕРЕЙ СПРАЦЮЄ СИГНАЛІЗАЦІЯ
Куди ви?
ВИХІД НА ДАХ
Як зручно.
Сюди.
Стривайте. Ейдане, той брус.
Ключ від катера. Це Бакунін. Це його план втечі.
Він мав лишити якийсь канат чи драбину.
Ні, ми стрибнемо.
- Що? - Ми стрибнемо.
Ні, ні.
Ми ж на третьому поверсі.
Еге ж. Бакунін усе продумав.
- Під брезентом страхувальний мат. - Ні.
- Гарантую, він там є. - А якщо ви помиляєтесь?
Довіртеся мені. Ми ж так далеко зайшли.
Ми стоїмо на краю даху, й нас от-от уб'ють.
- Визнаю, справедливо. - О боже.
Я щось у вас спитаю. Ви довіряєте Альфі?
Аякже.
НЕБЕЗПЕКА ГЛИБОКО
Слава богу.
Ох же ж. Не вбився.
- Слава богу. Господи. Ні. - Треба стрибати.
- Руки в боки, приземлення на спину. - Ні.
- Це... Як стрибок довіри. - Ні.
- Робили стрибок довіри? - Ні.
- Вам сподобається. - Боже мій.
Альфі там сам-один.
- Треба стрибати до нього. - О боже.
Гляньте, приземлився як той ніндзя.
- Цілий та неушкоджений. - Добре.
- Готові? На рахунок «три». - О боже.
Раз, два,
- три! - Альфі!
- Слава богу, Альфі. - Тут у нас легко поцілити. Ходу.
- Тікаймо. Хочете, щоб вас застрелили? - Мій маленький хлопчик.
«ВІЛЬЯМС»
Сер, вони втекли.
ЗВ'ЯЗОК ЗАВЕРШЕНО
Мені так жаль, пане директор.
Жаліти про згаяний час означає згаяти ще більше часу.
Заправте мій літак. Ми летимо в Європу.
Коли ж я тебе спіймаю, Бакунін?
Ти дуже розумний.
О боже, ні.
Дай мені спокій.
Нарешті хоч якесь визнання.
Хтось хоче подружитися. Хочеш подружитися?
Чому ти вдаєш, ніби мене тут нема?
Бо ти несправжній.
Тоді чому ти зі мною розмовляєш?
Отож-бо й воно. Ти галюцинація.
Ти плід стресу й тривоги,
які запускають візуальний механізм адаптації.
Ти вигаданий мною персонаж.
Та невже?
А ти ще та шпичка в дупі. Іди вже.
Іди геть.
Геть.
Ти авторка. Для мене твоє слово – наказ.
Господи.
Ану геть звідси.
Ваш кіт мене подряпав.
Цікаво чому.
Наш хакер зашифрував дані за допомогою алгоритму симетричного ключа.
Методом Файстеля?
За схемою Лая-Мессі. Як у першій книжці.
А ви таки добре знаєте мої книжки.
Я в поїзді не збрехав. Я ваш відданий читач.
Ви неймовірна письменниця, Еллі Конвей.
Та ну.
І непогана шпигунка.
Кажу вам.
Ну, дякую.
Ванна кімната ваша.
Ви на щось натякаєте?
Хоча... Мені таки варто помитися. Натяк зрозумів.
Ти куди? Не треба тобі туди, котику.
Хай собі миється. Іди сюди. Іди сюди, маленький.
Алло. Вона зі мною. Ми в якомусь зачуханому мотелі.
Вона нічого не підозрює.
Ні. Вона до сказу мене доводить.
Еллі Конвей заслуговує кулю в голову.
Ні, послухайте. Я приведу її до вас,
і на цьому кінець. Ясно? З мене досить.
Так. Ні. Це все.
ЧИКАГО
Здрастуй.
Чого ти знов прийшов, Леонарде?
Скільки можна просити цукру?
- Не розумію. - Ні. Я прийшов не по цукор.
Це через твою дочку. Дзвінок з Лондона від Еллі.
- Алло. - Мамо. Алло, мамо.
Еллі, доню. Ми так переживали, коли ти не приїхала.
Що ти забула в Лондоні?
Леонарде, я з дочкою розмовляю.
Дай нам поговорити.
Але це ж мій телефон.
А цукор був мій. Та хіба я хоч раз тобі дорікнула?
Іди додому, Леонарде.
Стривай, Еллі. Ти полетіла туди на літаку?
Як чудово.
Ага. Не так чудово, як здається.
Мамо, я у великій біді.
У біді? У якій біді?
Це все заплутано...
- Не можу сказати по відкритій лінії. - По відкритій лінії?
Хочеш, щоб у мене стався напад паніки?
Ну все. Елізабет, їдь додому.
Ні. Не можу.
Я без грошей. Кредитні картки теж не варіант.
У мене нема паспорта. Я не знала, кому ще подзвонити.
Тоді ми до тебе прилетимо.
Баррі! Купи нам квитки в Лондон! В Англію!
Пам'ятаєш готель, у який я вас заселила
на вашу з татом річницю?
Хіба ж таке забудеш. Він називався...
Не кажи вголос. Забронюйте там той самий номер.
А якщо хтось спитає, скажіть, що в тата відрядження.
Конференція стоматологів.
Еллі. Боже мій.
Еллі, ти в порядку? Не поранена?
- Ні. Я в нормі, клянуся. - Точно?
- Так. - Тоді давай сюди Альфі.
Доню, ти, мабуть, голодна. Я замовила твої улюблені страви.
- Слава богу. Я так хочу пити. - І твої, Альфі.
Бачиш, і про тебе не забула.
Це все через податки? Бо ми подумали, що через них.
Ні, мамо. Податки тут ні до чого.
За вами стежили?
Стежили?
Хто захоче за нами стежити? Серденько.
Я все поясню, принаймні спробую. А де тато?
Вийшов по лід.
Доню, ці твої шпигунські штучки мене лякають.
Я просто хочу знати...
- Не відчиняй. - Це тато.
Ні. Стій. Мамо!
- Еллі. - Тату.
Ну що за готель?
Лід треба замовляти окремо. Можеш у таке повірити?
Дай обніму, Еллс Беллз.
Ох, тату. Пробач.
Я втягла в це вас з мамою.
Мені більше не було до кого звернутися.
Не вибачайся. Для того...
Для того й потрібні батьки, хоч скільки тобі років.
Боже, доню, ти вся тремтиш.
Сідай.
Усе буде добре.
Як ми завжди кажемо?
- «І це...» Ану? Так. - «І це мине». Знаю.
Та навряд чи таке мине...
так просто.
Послухайте.
Те, що я написала в новій книзі, плід моєї фантазії,
майже один в один повторює реальність.
І через це шпигунській організації...
Справжньому Управлінню спало на думку, що я поможу їм знайти досьє,
яке вони шукають, і тому вони вийшли на мене.
Ну... а як ти від них утекла?
Мене врятував інший шпигун.
Він поклявся, що захистить мене,
якщо я поможу йому першому знайти досьє.
Переконав мене, що він хороший, а потім я виявила, що це не так.
Тому я забрала єдину зачіпку, що може вивести на досьє...
Нотатник хакера.
І прийшла сюди...
Я...
Я не знаю, кому довіряти.
Тепер ти експериментуєш з наркотиками, доню?
- Рут! - Мамо!
- Що? - Ні!
- Глянь на її очі. На... - Вона не вживає наркотиків.
Еллі. А той нотатник, де він?
Він у тебе?
Так. Він отам. У котячому рюкзаку.
Ясно.
Іди в поліцію. Чи в ФБР.
Мамо, ти не розумієш. Ці люди скрізь мають очі.
Не можна сидіти склавши руки. Розкажи все пресі.
Дай інтерв'ю Андерсону Куперу.
Такі, як він, можуть... Вони... Не знаю...
Баррі, що скажеш? Баррі!
- Ісусе. - Приділи нам увагу.
Що думаєш?
Я...
Я радий, що ти добралася сюди ціла й неушкоджена
і що той психопат нічого тобі не зробив.
Не дай боже він би щось тобі заподіяв.
Навіть не знаю, що б ми з мамою робили.
- Ви б це пережили. - Що це означає?
О боже. Мамо, швидко стань за мною.
Благаю, не вбивайте нас.
Я віддам вам гроші. Віддам... Ні.
Ви мене з кимось переплутали.
- Я стоматолог. - Заткнися.
- Не треба, Ейдане. - Еллі, це не те, що ви думаєте.
- Пустіть її. - Це все через мене. Боже, тату.
- Довіртеся мені, Еллі. - Довіритися вам?
Ви сказали, що я заслуговую кулю в голову. Я все чула!
Ви все сприймаєте надто буквально.
Господи.
Та я всадив би кулю йому в голову.
Досить уже.
Уб'єш мене – Управління не перестане полювати на тебе ніколи.
Тату?
Що?
Він не ваш тато. Хіба ви не бачите?
- А вона не ваша... - Заткнися, Вайлд.
Думаєш, я з радістю її не прикінчу?
Мамо.
- Тікаймо. - Це ж мої батьки.
Еллі. Подивіться на мене. Довіртеся мені.
Ви вбили мою маму!
Це не ваша мама.
Ця жінка хотіла продірявити вам голову.
Хто єдиний не намагався вас убити за минулі три доби?
Навмисно. Тікаймо.
Бігом!
У машину! Швидко!
- А як же Альфі? - Альфі?
- Я забула Альфі. - Кота?
Я його не покину. Я вернуся.
- Ви серйозно? - Він моя єдина рідня. Благаю.
Хочете вернутися й загинути з котом?
Чи поїдете зі мною й почуєте правду? Вирішуйте.
Скоро прийдуть інші бандити, Еллі. Вибір за вами.
Що таке? Ви в порядку?
Чи я в порядку?
- О ні. - Питаєте, чи я в порядку?
Мої батьки хотіли мене вбити.
А мама, яка чомусь заговорила з британським акцентом,
приставила мені до голови пістолет.
Мені нікому довіряти.
А Альфі лишився з тими монстрами.
У них мій Альфі, і я його більше ніколи не побачу.
Я більше ніколи його не побачу.
Тому не знаю. Не знаю, Ейдане, от і скажіть.
Скажіть, як, по-вашому, я в порядку?
Визнаю, дурню зморозив.
Але стосовно дечого ви таки помиляєтесь.
Вам є кому довіряти.
І, повірте мені на слово, вам треба відпочити.
Я не втомилася.
Повірте, втомилися.
Що кращий шпигун, то більша брехня. Усе буде добре.
Доброго ранку.
Де ми?
Привіт, Франціє. Тобто «бонджорно».
Правильно «бонжур».
Я ж так і сказав.
Любите Францію?
Скажу так, у мене від французів аж млинці по спині.
Дійшло? Млинці.
І повірте, в мене таких жартів повно.
Ого.
Ти ба. Повернення блудного шпигуна.
Це воно?
От молодець.
Еллі, це Альфі.
Альфі?
Її кота... Вона назвала кота Альфі.
Чудове ім'я.
Для чудового кота.
Альфі.
- Тобто Альфред Соломон? - Так.
Колишній заступник директора ЦРУ Альфред Соломон?
Сліз більше не буде. Обіцяю.
Дякую.
Не хочете прогулятися?
Залюбки.
Вино п'єте?
Іноді.
Піно Нуар. Чи не найдавніший сорт винограду.
Відомий ще з часів Римської імперії. Його вирощують у всьому світі.
А знаєте, чому вино нашого виробництва смакує геть інакше,
ніж Піно Нуар, зроблене в Напі чи в Тоскані?
- Ні. - Виноград той самий.
Різниця в тому, де він росте.
Літня спека надає вину екзотичнішого, тропічного аромату.
А вирощування у високогір'ї додає кислинки.
Смак вина залежить від місцевості. Французи називають це «терруар».
Неможливо розпізнати смак винограду, поки не взнаєш, у яких він ріс умовах.
Отак древні зброджували вино.
Процес, забутий на тисячі років,
поки один французький фермер не натрапив на рештки чанів,
закопані на його землі.
І вуаля – загублене було віднайдено.
А минуле ж таке: воно не забувається.
Його можна десь глибоко сховати,
а воно собі чекатиме, поки хтось не прийде і його не вириє.
Прошу.
Що це таке?
Чому...
Чому ми тут?
Ми тут, Еллі Конвей,
бо пора вам познайомитися зі справжнім агентом Арґайлом.
Ейдан вам сказав, що ваші книжки пророчі.
Однак це не так.
Це спогади справжньої вас.
ЕЛЛІ КОНВЕЙ ОСОБИСТІСТЬ РОЗШИФРОВАНО
З поверненням, агенте Ар Кайл.
ЦЕНТРАЛЬНЕ РОЗВІДУВАЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ РЕЙЧЕЛ КАЙЛ – АГЕНТ АР КАЙЛ
Це якась маячня.
Маячня! Ваш друг – маразматик!
Чуєте? Маразматик! Я письменниця!
Не більше й не менше.
Навіть без того абсурду, який він мені показав.
Заради маленького Ісуса!
Я не вірю в те, що зі мною діється!
Перестань скиглити!
Тебе звуть Рейчел Кайл, і ти не скиглійка.
По-вашому, я скиглю?
Для тебе шпигунські романи – дешева фігня!
І ти не любиш котів. Ти любиш собак.
Неправда!
Я Еллі. Еллі Конвей.
А я скучаю за Рейчел.
Співчуваю. Ви скучаєте за нею, але я не вона. Ясно?
Нехай. А знаєте, я більше не хочу бачити Еллі Конвей.
Машина ваша. Прощавайте, Еллі.
От і славно. Прощавайте.
- Що? - Так.
Ану. Чи дуже ти швидка?
Ну привіт, Рейчел.
Я хочу знати все.
От ми й зустрілися знов, Лай-Мессі.
ВИЯВЛЕНО ШИФРУВАННЯ: ЛАЙ-МЕССІ
Мій давній ворог.
Чому так довго?
Щоб добути ці знімки, я сам пішов на завдання.
Он мої результати. А де ваші?
Пане директор, розшифровка схеми Лая-Мессі вимагає часу.
Ні. Ми не маємо часу. Все залежить від оцього.
Нащо вся ця брехня?
Чому ти не прийшов і просто не сказав правду?
Ми хотіли, щоб ти у слушний час сама все згадала.
Інакше спогади, заховані глибоко в пам'яті, там би й лишилися.
Що зі мною сталося?
Розказую.
Востаннє я тебе бачив
уранці, коли ти пішла на зустріч з Бакуніним до меморіалу Альберта.
На зустріч пішов не я, а ти.
І так і не вернулася.
Ми й досі не знаємо, що там сталося, що тоді пішло не так.
Але після того ти опинилася в комі в місцевій реанімації.
Невідома, яку знайшли на березі Темзи.
Там Управління тебе й знайшло.
Коли я відстежив твоє місцеперебування,
тебе вже переправили в лікарню в Штатах.
Розплющ очі, Рейчел.
Отак.
Ти мене пам'ятаєш?
Знаєш, хто ти?
Ти була вже не Рейчел.
А чистий аркуш.
Ти нічого не пам'ятала.
Тому Управління спробувало інший метод.
Одного дня жінка, яку я знав як доктора Марґарет Воґлер,
головного психолога Управління,
зайшла з Ріттером.
Ми твої батьки.
Твоя сім'я.
- А ти Еллі. - Конвей.
Офіціантка з маленького містечка, яка вижила після падіння на ковзанах.
Ми дещо принесли, щоб ти згадала, хто ти.
Вони постаралися на славу.
Глянь, а це твоя музична скринька.
Вони приносили тобі речі, підібрані Воґлер.
Візуальні тригери, щоб нагадати тобі про життя, яким ти нібито жила.
Нагорода за фігурне катання.
І оце.
- Любий, вимкни світло. - О, так.
Запам'ятовуй.
Воґлер розробляла програму контролю свідомості,
описану у фільмі «Маньчжурський кандидат».
Еллі.
Фігурне катання.
Еллі, вони тобі промили свідомість. От і все.
Привіт.
Тату. Мамо.
Тож лишилася єдина людина, до якої я міг звернутися:
Альфі, бо він нас тренував.
Він почав розслідування, але без головного доказу – без досьє –
Ріттер звільнив його як божевільного конспіролога
і відтоді на нього полює.
Альфі переховується, і більше нема кому їм завадити,
тож Управління приступило до останнього етапу плану.
Ти вже почала згадувати, хто ти,
і ми подумали, що тепер можна віддати тобі твій нотатник.
Так.
Щоб ти нарешті записала всі сюжети, які хотіла б оповісти.
ЕЛЛІ
Нотатник, який вони тобі дали, був липовий, написаний доктором Воґлер.
Вона підсунула тобі фундамент до твого життя,
достатньо далекий від правди,
щоб не розкрити справжніх імен, місць і подій.
Вона надіялася зазирнути у твої справжні спогади
через сюжети, до опису яких вони тебе підштовхували.
Найдивніше, що це подіяло.
Ти почала писати романи на основі спогадів з власного життя.
А нам лишалося тільки сидіти й спостерігати.
З кожною книжкою ти згадувала дедалі більше,
поки на тому тижні ледь не дала Управлінню
саме те, що вони хочуть. Після чого вони б...
Вони б мене вбили.
Я не міг цього допустити.
Не при моїй службі.
Ти що, всі ці п'ять років спостерігав за мною?
Спостерігав. Але... Не мов якийсь маніяк.
Те, що ти забула, хто ти...
не означає, що і я забув.
Я знаю тебе краще, ніж ти сама, мала.
Хто я, Ейдане?
Ну,
колись давно жила собі агентка ЦРУ,
найкраща з усіх підготовлених Ленґлі оперативників.
Тому Управління тебе й завербувало.
І, як і в твоїх книжках,
існував справжній Ваятт.
Ти справжній Ваятт?
Будь ласка.
Я уявляла Ваятта набагато...
Кремезнішим? Сильнішим? Так.
Певно, таким мене запам'ятала твоя підсвідомість.
Мені це лестить, мабуть.
Справжня Кіра теж існує.
Упізнаєш?
На жаль,
Воґлер не довелося змінювати образ, описаний у твоїх книжках.
Через те, що сталося в Греції.
То Кіра... справді...
Тоді змиваймося звідси.
Вона загинула на завданні. Постріл у серце,
як ти й написала, від рук справжньої Леґранж.
У шостій книжці я збиралася її повернути.
Один читач надіслав мені імейл з неймовірним поворотом сюжету.
ПРИВІТ, ЕЛЛІ, Я МАЮ ГЕНІАЛЬНУ ІДЕЮ ДЛЯ СЮЖЕТУ!!!
Неймовірнішим за все це?
Мабуть, ні.
Агенти! Бігом сюди!
Лаю-Мессі щойно надерли дупу,
і це зробив я!
КОД КЛЮЧА
У своєму нотатнику Бакунін
зашифрував, що лишив досьє
хранительці таємниць міс Сабі Аль-Бадр.
САБА АЛЬ-БАДР ХРАНИТЕЛЬКА
У Корані написано,
що зберігати чужу таємницю – божественний обов'язок.
А видати її – страшний гріх.
Міс Аль-Бадр надала цим словам геть нового сенсу.
Бакунін залишив конкретні вказівки,
щоб досьє було передано лише одній особі:
агентці, з якою він співпрацював,
і водночас давній знайомій хранительки –
Рейчел Кайл.
Ні, ні.
Якщо хранителька чекає Рейчел Кайл,
а прийду я, то вона зрозуміє, що щось не так.
Я тривожна, в мене бувають напади паніки.
Це все тобі навіяла Воґлер.
Хтозна, що зробили з моїм мозком, але це подіяло,
бо я не в порядку.
Я не потягну шпигунське завдання.
Я дивлюся на нього, а бачу Арґайла.
Так, Арґайл зі мною говорить.
І знаєш, мене це заспокоює.
Невже ви не розумієте? Я втрачаю здоровий глузд.
Ти не втрачаєш здоровий глузд,
ти його знаходиш.
Арґайл – це твоя підсвідомість, яка намагається тобі сказати, хто ти.
Еллі.
Ти п'ять років писала про агента Арґайла
і можеш один вечір побути Рейчел Кайл.
Ти зможеш.
Я точно знаю.
Ми зробимо це разом.
От і добре.
Екіпіруємо вас як треба.
Якщо ти не в змозі згадати реальність,
пропоную вам обом одягтись, як у фентезі.
АРАВІЙСЬКИЙ ПІВОСТРІВ
А тобі личить.
У мене погане передчуття.
Усе буде добре.
Мені треба випити.
Тут сухий закон, Еллі.
Алкоголь і збереження таємниць – не дуже добре поєднання.
Дві мінералки, будь ласка.
Коли хранителька буде готова, вона нас покличе. А поки що розслабся.
Якщо нервуєшся, то це нормально.
Чого б я нервувалася? Авжеж, я не нервуюся.
Нам нема про що нервуватися, правда, Ейдане?
Дякую.
Авжеж, я нервуюся.
Я страшенно налякана.
А знаєш, що заспокоює нерви? Танець.
- Танець? - Так.
- Ніхто ж не танцює. - Повторюй за мною.
Крім тебе, ніхто не танцює.
А як тобі таке?
Ейдане, я не вмію танцювати...
Еллі Конвей, може, й не вміє, зате Рейчел Кайл ще і як уміє.
- Я не вмію танцювати. - Умієш. Ти згадаєш.
Боже.
Я не знаю. Я не зможу...
Попустуймо. Що це?
Сміх та й годі.
- Ні, Ейдане. Ні. - Ти так просто не підеш.
Літак заправлений і от-от злетить.
- Кажеш, не вмієш танцювати? - Ні.
А це тоді що?
- Пам'ятаєш «вертушку»? - Що?
Коронний рух Рейчел. Кажу тобі.
- Ти про що? - Згадай четверту книжку.
- Е ні. - Так. Пізно.
Ні, ні.
Це ж моя пісня.
Ні.
Наша пісня.
Це була наша пісня.
Що це означає?
Усе почалося в Могадішо.
Агенти на завданні, в запалі бою.
Таке буває, і було не раз.
Хоч де ми були, ми всюди одне одного знаходили.
І довго ми...
До дня твого зникнення.
Коли я побачив тебе в поїзді...
то було найтяжче.
Що саме?
Вдавати, що я в тебе не закоханий.
Найтяжче завдання в моєму житті.
І нам було добре разом?
Як на мене, просто неперевершено.
Можеш мені вірити.
Ні.
Не повірю.
Я пам'ятаю.
Прошу вибачення,
але тут не дозволено публічно виявляти почуття.
- Пробачте. - Авжеж.
- Ми вже закінчили. - Так. Вибачте.
Міс Кайл, хранителька вас прийме.
Чудово.
Тільки міс Кайл.
Вам сподобалося свято?
Так. Воно чарівне. Дякую.
Легендарна Рейчел Кайл,
яка п'ять довгих років прикидалась авторкою шпигунських романів.
Браво, моя люба. Браво.
Але ви дещо пропустили.
Пропустила що?
Усе.
Убивства, брехню.
Мене.
Я сюди приїхала не минуле згадувати...
Аякже.
Прошу, сідайте.
Коли твоя робота – зберігати таємниці,
навчаєшся розпізнавати брехню.
І це мене спантеличує,
бо коли я спостерігала за вами, як за Еллі Конвей,
я не бачила брехні.
Я була під глибоким прикриттям.
І добре вжилася в роль.
Часом здавалося, що аж надто добре.
Тож скажіть, хто ви насправді?
Агент Кайл чи Еллі Конвей?
Бо я не вірю, що й те, й те,
і з цього приміщення живою вийде лише одна з нас.
Я...
Я не знаю, що сказати.
Авжеж, знаєш.
Я тобі не потрібен.
Тобі потрібна ти сама.
Прощавай.
На відміну від моєї професії, Сабо,
мені абсолютно плювати,
що думає така, як ти, любителька легкої наживи.
На жаль, я повинна спитати...
ти віддаси мені мою шкатулку,
чи я повинна її забрати?
Агент Кайл, а ви не дуже й змінилися.
Можете скористатися моїм комп'ютером.
А як мені знати, що там нема вірусу?
Я ж не просто так хранителька таємниць.
Я вмію їх зберігати.
ДОСЬЄ УПРАВЛІННЯ
УРЯДОВИЙ ПЕРЕВОРОТ ДОГОВІР ПРО ЯДЕРНУ ЗБРОЮ
Тебе це потішить, Ейдане.
Джекпот, Альфіку.
НЕВРОЛОГІЧНІ ЕКСПЕРИМЕНТИ ВИТІК ВІРУСУ
УБИВСТВО – ПОКРИВАННЯ ДИВЕРСІЇ
От чорт.
Ні, ні, ні.
А ось і вона.
Ну що там? Як усе пройшло?
Моя ж ти...
Молодець. Я так тобою пишаюся.
Ейдане, я хочу щось спитати.
- Питай. - Я повинна знати...
Кому можна вірити?
Тепер я знаю, кому точно не можна.
Не вини хазяйку будинку.
Вини себе, що показала Ріттеру нотатник.
А ти не намагайся утнути якусь дурницю.
На відміну від Лондона, тут мені бронежилет не знадобиться.
Не встигнемо ми дістати зброю, люди хранительки нас тут же переб'ють.
І що ж далі?
Може, вип'ємо чаю?
Я побуду мамою.
Тоді я побуду татком.
Ви перша.
Ти прочитала досьє з флешки?
Рейчел, ти починаєш узнавати правду.
Пам'ять повертається, еге ж?
Ти почала згадувати.
Так. Згадай, чому ти пішла на зустріч з Бакуніним.
Згадай, хто тебе послав.
Ти знайшла мене рекордно швидко. Мабуть, ти таки найкращий агент.
Згадуй, згадуй.
Слідуй за спогадом.
Гроші прийшли на рахунок.
Дякую.
Тоді віддай те, по що я прийшла.
Воно не тут.
Не дивуйся так. Спокійно, мала. Досьє й досі твоє.
Воно вже чекає тебе й тільки тебе. У хранительки таємниць.
В Аль-Бадр?
Слідуй за спогадом, Рейчел.
Згадуй.
На цьому наша співпраця кінчається.
Бакуніна вбила я.
- Що? - Авжеж, ти.
Ти ніколи нас не підводила, Рейчел.
Ти була найвідданішим агентом Управління.
УБИВСТВА ДИВЕРСІЇ
ВИКРАДЕННЯ ДИПЛОМАТА РОБОТА НА ВОРОЖІЙ ТЕРИТОРІЇ
Скажи, що це неправда.
Скажи, що це неправда!
Ану послухайте...
Зброя тут заборонена.
А снодійне – цілком прийнятне.
Прокинулася.
Де я?
Ти вдома, дорогенька.
«Дорогенька»?
Ми що, й досі батько й дочка?
Пам'ятаєш ти чи ні...
Можна?
Рейчел, ти мені не байдужа.
Спостерігати, як ти всі ці п'ять років жила таким жалюгідним життям...
мов левиця, переконана, що вона ягня... це мене вбивало.
Чи ти моя дочка? Ні.
Проте це я допоміг тобі стати жінкою,
якою тобі судилося бути.
Але в нас усе ще є одна біда.
Біда?
Досьє у вас.
Так, а от Альфі не в нас.
Він не покине спроб нас викрити.
Тому скажи, де він ховається.
Ріттер, я не знаю.
Я не брешу. Я не знаю.
Не знаю. Ми були на виноградниках
десь у французькій сільській місцевості.
Ейдан знає.
Це він мене туди відвіз. А я спала.
Попри наші спроби переконання, він мовчить.
Розумію.
Я змушу його заговорити.
Ягня заричить.
Я щось тобі запропоную.
Іди сюди.
Ти віддаси мені мого Альфі,
а я віддам тобі твого.
Робіть з ним, що хочете.
Я ненавиджу котів.
Я теж.
Ну що, ходімо?
Так.
Подобається?
Ми тут дещо переробили на випадок, коли нам треба було бути на базі,
а тобі кортіло поговорити по відеозв'язку з батьками.
Агент Вайлд відмовляється говорити.
Не дивно. Але ми спробуємо дещо інше.
Ейдане, прошу, скажи їм.
Або буде гірше.
Де Альфі?
Ми знов про кота? Бо якщо так...
Убийте мене. Прямо зараз.
Якщо скажеш, де він, клянуся, він не страждатиме.
Що довше ти тягтимеш з відповіддю...
а ти зрештою відповіси...
то довше я його вбиватиму.
Зрозумів?
А якщо так? Я відповім на твоє питання
після того, як ти відповіси на моє. Годиться?
Не грайся зі мною, Ейдане.
Дечого я ніяк не збагну.
Коли ти дізналася, що я знаю правду про Управління,
ти могла мене вбити.
Могла все це закінчити прямо там, але не закінчила. Чому?
Схоже, ми служимо одному хазяїну.
Вимкни навушник.
Я думаю, тому, що...
ти теж хотіла вийти з гри.
Не зважай на нього.
Ти до самих кісток агент Управління. І завжди була.
Тому й убила Бакуніна.
Ти вбила Бакуніна, бо до останнього
грала на два фронти.
Ти хотіла забрати досьє і вчинити по совісті.
Я це знаю.
Бо...
Еллі Конвей,
та людина
не просто вигадка.
Її не можуть отак знищити.
Уся її доброта насправді є в тобі.
Така Еллі Конвей, і ти така сама.
Я Рейчел Кайл.
Треба перевірити, чи нема в його намисті «жучка».
А як же Альфі?
Як ми його тепер знайдемо?
Він би все одно нам не сказав.
Ми тільки час гаяли.
І тепер я мислю ясно.
Я знаю, як його знайти.
Коли ми туди приїхали, я подивилася на годинник...
РОЗРАХУНОК ВІДСТАНІ... ЧАСУ В ДОРОЗІ
...ми їхали не менше 12 годин.
АЛЬФРЕД СОЛОМОН
Це точно була не Бургундія.
Зараз подивимось.
Я перевірю дані з кожного мого завдання
на півдні Франції.
Побачимо, чи я щось згадаю.
- Що, вже не такий крутий? - Перестань ти.
- Не треба. Він був легендою. - Легендою, кажеш?
- Так, він був легендою. - Головне слово – «був». Був.
Ні, ні. То все він.
Ну як, непогано для легенди?
Машина. Його машина стояла надворі.
Французькі номерні знаки видають по регіонах.
Його номер починався на 70.
Сімдесят... щось там. Точно пам'ятаю.
І що це означає?
Це означає, що він південніше Аваллона й північніше Клюні.
А отже, ми близько.
Ми його майже знайшли.
Директоре Ріттер, намисто чисте. «Жучка» нема.
Чудово.
АДРЕНАЛІН
Майже знайшла.
На агента Кайл завжди можна покластися.
Майже.
Знайшла його.
АДРЕСУ ЗНАЙДЕНО
Блискуче.
Браво, агент.
І навіть краще,
бо ви дали мені доступ до вашого головного комп'ютера,
і я щойно відправила досьє Альфі.
Що?
Бо я все згадала.
НЕОБХІДНА АВТОРИЗАЦІЯ СЕРВЕРА
ФАЙЛ НЕ ВІДПРАВЛЕНО
Майже все.
Як ти, Альфіку?
Я збрехала, що ненавиджу котів.
А зараз ми вирушимо в невеличку пригоду.
Тривога! Тривога!
Отак.
ДИМОВІ ШАШКИ
Мені це не сниться?
Ти ще живий?
В останню нашу зустріч ти мене подряпав.
Дивись, у кого тепер теж є кігтик.
Сам на сам.
Ейдане, це я.
Я кладу пістолет.
На підлогу.
І дуже повільно встану, добре?
Я на тому ж боці, Ейдане.
На тому ж.
На тому ж боці, кажеш?
Ти вистрелила мені в серце!
Два слова: судинний коридор.
Так я збиралася повернути Кіру.
У шостій книжці. Не забув?
Кіра.
Поцілиш туди під потрібним кутом –
буде схоже на постріл в серце,
а насправді куля пройде наскрізь...
Я можу її врятувати.
...треба тільки спинити кровотечу.
Нічого тупішого я в житті не чув.
Тоді чому ти й досі живий?
Ти навмисно вистрелила мені в груди,
хоча вже п'ять років не стріляла, просто послухавшись поради читача?
- Усе правильно? - Так.
Авжеж, я ретельно дослідила це питання, але так.
Загалом усе так.
А хто той читач? Різник Джеффрі Дамер?
Вражає. Хотів би я познайомитися з тим читачем.
Так. Я теж.
Сер, я її знайшов. Вона у зброярні.
Виведи на екран.
- З агентом Вайлдом. - Що?
Чому він живий?
А зараз треба дістатися до серверів на першому поверсі,
щоб надіслати Альфі досьє.
ПІДРИВНИЙ ЗАРЯД
Тобто здолати всіх солдатів
Управління, які є на базі,
а в Ріттера було достатньо часу попередити їх, щоб підстерігали нас
по той бік дверей.
То що скажеш, Ейдане?
Потанцюємо?
Я вже й не надіявся, що ти спитаєш.
Я нічого не бачу.
Нолане, нічого не видно! Дай теплове зображення.
Даю теплове зображення.
ТЕПЛОВІЗОР
Відкрити вентиляційні отвори. Усі.
Тікаймо.
Карлосе!
Бери всіх своїх людей і бігом туди.
Усіх людей.
Так, сер.
Не стріляти!
Одна іскра – і ми всі загинемо!
Негайно вимкнути насосні станції!
Ні хріна собі.
Справді небезпечно. Це нафта.
Де ми?
Хлопці, покладіть зброю.
За ножі.
Подивись, як там Альфі. З ним усе добре?
Так. З ним усе добре.
А з нами – ні.
Так.
Якщо ми не виживемо,
то хоч на славу відірвемося. Розумієш, про що я?
Фігурне катання.
Ці спогади справжні?
Так. Про падіння – ні, а все решта – правда.
Ти справді вмієш кататися на ковзанах.
Спогади про поцілунки теж справжні.
- Потримай. - Ти...
Що ти задумала, перчинко?
Матусі треба попрацювати.
Рейчел!
Твої книжки – повний відстій, так і знай.
Іди сюди.
Напишемо твій останній розділ.
Краще вже твій.
Ну давай!
Закінчуймо з цим!
Не зважайте на протоколи безпеки.
Негайно відкрити вогонь!
Застрельте її!
За таке ти заслужила поцілунок.
Може, краще побачення в серверній?
Якщо хочеш щось зробити добре...
Щойно підтвердимо відправку файлу, через хвилину він уже буде в Альфі.
А ти знаєш своє діло.
Це поможе обійти всі коди системи безпеки,
- і на цьому буде кінець гри для цих... - Молодчинка.
О ні.
Що? Що таке?
З'ясувалося, що для доступу в систему
потрібне сканування сітківки,
і для цього годяться тільки оці очі.
Це нововведення після того, як Бакунін зламав систему.
З вас була хороша команда.
Можна сказати, що ви загинули як одна команда,
а загинете ви прямо тут і зараз.
Господи.
Зніміть його з мене! Зніміть його!
От чорт. Очі.
Альфі, ти такий молодець.
Мій маленький. Я дуже тобою пишаюся.
Твій кіт-убивця видряпав Ріттеру очі,
а вони нам були потрібні.
- Який у нас план? - Я знаю, що робити. За мною.
На дах.
Нічого ж собі.
Це воно. Обійдемо систему безпеки через супутниковий купол.
Це ти мене навчив.
Звертайся ще.
АВТОНОМНИЙ РЕЖИМ
Оце вже інша річ.
Отак, «Лейкерс». Молодці.
Обходжу блокування головного комп'ютера.
Заходжу в теку вихідних повідомлень.
І натискаю...
ВІДІСЛАТИ ФАЙЛ
Доброго ранку, Альфі.
ВХІДНИЙ ФАЙЛ
Ну, поїхали.
ВІДПРАВКА ФАЙЛУ
ДОСТУП ДО ДАНИХ СУПУТНИКА
Що це за звук? Звідки він?
Агент Ар Кайл.
Гамма. Дельта. Браво.
Іпсилон. Псі. Омега.
Ціль: Вайлд.
Що?
Що... Стій, стій.
Ти що робиш?
Активувати.
ВІДПРАВКУ ЗУПИНЕНО
От зараза! Ну давай!
Зупинися!
Так!
Ти не хочеш мене вбивати. Вона тебе запрограмувала.
Я з тобою не битимуся.
Ти гаєш час.
Згадай, хто ти!
Вайлд!
Ісусе! Ну давай!
Мала...
Усе добре.
Я її вб'ю.
Я до тебе доберуся.
Не змушуй тебе бити.
Я не хочу робити тобі боляче! Досить!
Боюся, тоді доведеться її вбити.
Я з тобою не битимуся.
Я тебе не вб'ю.
Добий його.
Знаю, ти мене не чуєш, але...
Я тебе кохаю.
Завжди кохав.
І кохатиму.
Мала, ти зможеш.
Обертаєш ногу...
і...
чавиш.
Не влучила. По-моєму.
Боже мій.
Що я накоїла?
- Що я накоїла? Пробач. - Гей.
Ти знов ти?
Так.
Я знов я.
Ти в порядку?
Жартуєш чи що?
Підводься. Вставай.
На три, два, один.
Уставай.
Отак, чудово.
Дай руку.
Добряче ти мене потовкла. Це що...
Я бачу двох Кір. Ти теж бачиш двох?
Я бачу одну.
Кіра?
Кіро! Як ти вижила?
А хто, по-твоєму, підкинув тобі ідею з судинним коридором?
Це з власного досвіду.
Вона і є той читач?
Так. Ходімо.
Коли ти не відповіла,
до мене дійшло, що ти справді все забула.
Тому я обманом проникла в мережі Управління,
вичікуючи моменту для удару.
А потім побачила, що вони залучили тебе,
і подумала: «Момент настав».
Це вже точно.
Нічого не забула?
ВІДПРАВКА
ЗАВАНТАЖЕННЯ
ЗАВАНТАЖЕНО 100%
Так!
Ти повинен знати:
я й не думала віддавати їм досьє.
Арґайл ідеально все прорахував.
Коли корабель потонув,
а з ним і Управління,
уперше за довгий час він збагнув,
що більше не треба виконувати наступне завдання,
переслідувати ціль чи нейтралізувати загрозу.
Уперше в житті
Арґайл нарешті був вільний.
АРҐАЙЛ
ЩО КРАЩИЙ ШПИГУН, ТО БІЛЬША БРЕХНЯ.
А тепер останні запитання до єдиної і неповторної Еллі Конвей.
Почнемо з...
З вашого питання.
Вітаю. Якщо не буде наступної книги про Арґайла,
то хоч розкажіть,
що сталося з персонажами після закінчення всіх цих пригод.
Ну,
хотілося б думати,
що Альфі отримав від ЦРУ медаль «Видатного розвідника»
за те, що викрив за допомогою досьє решту агентів Управління.
Кіра...
Кіра завжди казала, що могла б стати новим Стівом Джобсом,
тож, думаю, вона так і зробила.
Монетизувала технології, які розробляла для Управління,
й довела свою правоту.
А Арґайл і Ваятт...
тепер партнери.
І хоч за що вони візьмуться далі,
упевнена, вони робитимуть це так само, як і все інше...
Хибна тривога.
Разом.
Я так тобою пишаюся. Люблю тебе.
Наступне запитання.
Джентльмен у жовтій футболці, який сидить ззаду.
Власне, я до вас питань не маю, та...
може, ви маєте питання до мене?
«КІНГС МЕН»
ЗА 20 РОКІВ ДО ТОГО
«Космополітен» зі скибкою лимона, будь ласка.
Це вам не клуб і не паб.
Можна без горілки.
Так?
Без лікеру.
І без журавлинового соку.
Але зі скибкою лимона.
Зараз зроблю.
Мабуть, ти у великій халепі, якщо тебе прислали до мене, малий.
Це... такий поворот.
Як тебе звати?
Обрі.
Обрі Арґайл.
ЕЛЛІ КОНВЕЙ АРҐАЙЛ
НЕЗАБАРОМ ВИЙДЕ ФІЛЬМ ЗА ПЕРШОЮ КНИГОЮ
ПАМ'ЯТІ БРЕДА АЛЛАНА
«НЕХАЙ КРАСА ТОГО, ЩО ВИ ЛЮБИТЕ, СТАНЕ ТИМ, ЧИМ ВИ ЗАЙМАЄТЕСЬ».
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова