EN NETFLIX-SERIE
DET HÄR ÄR EN SANN HISTORIA.
INGET AV DET HÄR HAR FAKTISKT HÄNT.
ÖSTBERLIN 1987
Alltid redo.
Hejsan, kamrat Lenin.
Se här.
En liten avskedsgåva.
Man slutar aldrig att förbluffas.
VÄSTBERLIN
Campari och apelsin.
Hej. Hur är läget?
Vad sägs om var sin snaps?
Jag heter Sven. Okej.
En liten gris, två små grisar.
Alla de små grisarna åkte hem.
1063
Helvete.
God afton, kamrater. Allt okej?
Naturligtvis.
-Vad? -Det var inget.
-Det är hostmedicin. Mot hosta. -Vilken hosta?
Du är äcklig, vet du det?
-Enligt dig har jag ingen hosta. -Du kan ha andra sjukdomar.
-Vilka då? -Hur ska jag vet det? Tuberkulos?
-Har man hosta då? -Du har ju ingen hosta.
Varför tar jag hostmedicin, då?
-För dina nervösa tics. -Sluta gnälla på mig.
Var är hon?
-Hoppas hon inte klantat till det. -Muren hinner rasa innan det sker.
Rulla ner rutan, tack.
Parkering är förbjuden här, mina vänner.
-Du är helt väck, idiot! -Förlåt?
Detta är en statssäkerhetsoperation.
Dra, annars sliter jag skallen av dig och skiter i din hals.
Uwe, det räcker! Förlåt, kamrat.
-Trevlig kväll, kamrater. -Fitta, jävel, rövhål.
Vad? Vad är det?
-Jag ska visa den fittan. -Sitt kvar! Stäng dörren.
Varsågod.
Du knäcker mig, Uwe.
Där är hon.
Kamrat Wolf, målet är eliminerat.
Firman är mycket tacksam.
Färskt från väst.
Det där var väl häftigt?
-Kollegorna från mordroteln. -Kollegor?
Ja, vi känner varandra. Jag är Sven från bedrägeriroteln.
Rapporterade du mordet?
Ja, det stämmer. Jag råkade bara vara där.
Jag såg den misstänkta. Hon satt bredvid mig.
Kvinna, cirka 165 cm lång, 20-25 år, mycket attraktiv.
Hon var i bra fysisk form och hade en kniv fastsatt på benet.
Hon gick och såg ganska beslutsam ut, ungefär som en tiger.
Just det. Jag lyckades rita en sorts skiss.
Så här såg hon ut, mer eller mindre.
-Är det här hon? -Ja.
Jag vill inte förolämpa din konstnärliga talang, Petzold, men den är värdelös.
Nonsens. Ut med den till alla distrikt.
Stäblein på stationen får göra en bättre version. Tack ändå.
Petzold, du är ju skitfull.
Vad?
-Stopp. -Men…
MINISTERIET FÖR STATSSÄKERHET ÖSTBERLIN
Hej då.
Kom in.
Överste?
"Barnbarnets" uppdrag gick bra.
Det gläder mig.
Hon är en bra agent, va?
-Ja, överste. -Mycket bra, va?
-Det är hon verkligen. -Och väldigt attraktiv, va?
Ingen fara, överste.
Mitt förhållande med Kleo Straub är till för att vägleda henne effektivt.
Är du kär i henne skär jag pungen av dig och ger er båda sparken.
-Uppfattat? -Ja, överste.
Okej, Wolf, du kan gå hem nu.
KASTA INTE SKRÄP HÄR!
Pitti letar efter en slips, jösses. Du vill visst se riktigt fin ut imorgon?
Hördu, driv inte med mig.
-God kväll. -God kväll.
Tvätta händerna.
Tvätta händerna? Har du tvättat händerna?
Kom igen. Visa mig.
Ta bort den.
Är du gravid?
Ja.
-Du skämtar. -Tänk om jag inte gör det?
Skämtar du inte vet jag inte vad jag ska göra.
Då blir jag väl pappa.
Kleo, skämta inte. Var allvarlig nu, okej?
Blev du inte glad?
Så klart att jag blev glad!
-Hur länge har du vetat? -I 56 dagar, åtta timmar och 52 sekunder.
Så länge? Och du sa inget? Flicka eller pojke?
Hon blir en toppagent, hoppas jag.
Det är stora skor att fylla
för henne med dig som mamma.
Hur gör vi med firman?
Nån annan får eliminera statens fiender nu.
Idag var mitt sista uppdrag på ett tag. Nu blir det elitträning och konståkning.
-Det gillar jag. -Mina bröst lär bli riktigt stora.
Klä av dig.
Fan också.
Ska jag tro att du har fått en stroke eller bara tvärdött?
-Jag låtsades ha fått en stroke. -Herregud, Sven. Hur tänker du egentligen?
Du skulle ta en öl för två dagar sen. Nu kommer du.
Du har inte hört av dig överhuvudtaget. Jag har varit orolig.
I min version hade jag redan hunnit laga frukost.
Med kaffe, frallor och ägg och allt sånt där.
Vi skulle väl höras av?
Så sa vi. Jag är hemskt ledsen.
Det hände nåt helt galet. Du kommer inte att tro det.
Ett mord på Big Eden. Och vem bevittnade det? Jag.
Det är en chans.
Det är min chans.
Hej, pappa.
-Herregud. -Vad? Vad är det?
-Pappa, du stinker. -Du stinker.
Det här är grymt.
Vet du vad som är grymt? Sömn.
Sven, kom och lägg dig nu.
POLISEN
-God morgon, Petzold. -God morgon.
Klockan är nog mycket.
Svenny, jag ringde henne inte på hela dagen, som du sa.
-Jaså? -Ja.
Toppen, Freddy.
Jag ringde fem gånger igår kväll. Jag var aspackad.
Jag pratade in strunt på telefonsvararen. "Du är toppen."
Sjätte gången svarade hon. Hon var inte så förtjust. Tack.
Ärligt talat är din Natalie inte så underbar.
Lite pretentiös, va?
Du har ju Jenny. Alla har inte sån tur.
Vad menar du med "tur"? Jag är ju en helgrym kille.
Är du det? Vad är jag då, en bondlurk?
Kom igen, vi shoppar lite, du klipper dig och vi fixar en schyst bil.
Driver du med mig?
Hördu.
-Snart får du berätta allt för nån annan. -Varför det?
-Jag var på Eden igår. -På Eden? Där mordet begicks?
Precis. Jag såg den misstänkte. Här. Stäblein ritade efter min beskrivning.
Det ser ju ut som en tioåring.
Vad fan snackar du om? Vet du vad det innebär?
-Vad innebär det? -Att jag ska lösa fallet.
Ska du lösa fallet? Vad är det för fel på dig?
-Jag säger att… -Vänta.
Sven. Svenny?
Hej, herr Böttger. Nåt nytt i Eden-fallet? Kvinnan?
-Jag ville bara veta vad som händer. -Ja, ditt konstverk.
Michalzik berättade. Vi har inget, och vi letade ordentligt.
Hon har nog gått upp i rök.
Om kollegorna där behöver hjälp ställer jag upp när som helst. Okej?
Sköt ditt eget jobb innan du erbjuder andra hjälp, Petzold!
Kom in.
Det här uppsnappades av vår källa hos polisen i Västberlin.
-Jag tänkte… -Tack, Heinrich.
Förbannat också.
Kamrat? Ja, det är jag, Ludger. Vi har ett problem.
Väskan är väl i säkerhet?
Jag må han leva Jag må han leva
Trefaldigt leve
Skål!
Till kamrat Straub, den bästa agentchefen vi har.
Ett trefaldigt leve för generalöversten.
Hurra!
Kleo, mitt barn.
-Kamrat Mielke. -Ja. En stor ära.
Han kom speciellt för att gratulera mig.
En bärbar radio. Tack så mycket.
Morfar, du har en redan, men den här har stereo och bas.
Du lyssnar ju på musik, så jag trodde att du skulle gilla den.
-Sätt på den. Jag vet inte hur man gör. -Titta här.
-Den är perfekt. Tack. -Det gläder mig.
Otto? Ministern vill säga adjö.
Tack, Klaus. Jag kommer.
Okej, morfar. Jag ska iväg till nattskiftet.
-Vi ses nästa vecka. -Ja.
Ha en trevlig födelsedag. Hej då!
BERLIN-MARZAHN GÅNGBRO TILL MÄRKISCHE ALLEE
-Se dig för. -Ja. Förlåt mig.
-Sen gick jag på discot själv, du vet? -Ja.
Jag tänkte bara titta förbi, och då träffade jag Marco.
-Marco? -Ja, Marco från Fangschleuse.
Vi dansade lite. Det var jättehäftigt. Han jobbar på Wilthens konjaksdestilleri.
Då sa jag: "Bli bara inte alkis när du har tillgång till sprit konstant."
Du vet? Då säger han helt allvarligt:
"Jag har druckit av det i åratal. Jag vet nog om jag är alkis."
Kan du tänka dig?
-Fru Straub? -Ja?
Kan du följa med oss?
-Vilka är ni? -Vad gäller det?
Du har blivit anmäld.
Det måste vara ett missförstånd. Jag heter Kleo Straub.
Följ med oss, är du snäll.
Kom nu.
Vad ska jag säga, Kleo? Ska jag säga att du har blivit gripen?
Det ordnar sig snart, Jutta.
Du har anklagats för att ha avslöjat hemligheter.
Du överlämnade ritningarna på Sternradiobandspelaren
SKR 800 Mir till en folkets fiende.
Det är löjligt.
-Du jobbar på Sternradio. -Det stämmer. Inom produktion.
Hur förklarar du det här?
-Jag stötte till honom av misstag. -Han är en fiendeagent från Västtyskland.
Han greps vid gränsen strax efter detta.
Ring civilt utrikesspionage, division 18. De reder upp det här.
-Du uppfostrades av din morfar. -Det stämmer.
Han jobbar för civilt utrikesspionage, division ett. Kolla med honom.
Det finns ingen Kleo Straub nånstans i Stasis register.
-Ljuger du för egen vinning? -Nej!
Jag är en inofficiell statsanställd! Utrikesspionage, division 18.
Jag har deltagit i 12 lyckade operationer som dokumenterats. Prata med min chef.
Oroa dig inte, det ska vi.
Domen som följer
är i enlighet med paragraferna 96 och 97 i DDR:s strafflag.
Den anklagade, Kleo Jennifer Straub, född den 2 september 1964,
döms på grund av allvaret i detta fall av högförräderi
och spionage till livstids fängelse.
Jag kräver att mina vittnen ska höras.
-De har redan förhörts, fru Straub. -De måste ha berättat vem jag jobbar åt.
Alla vittnade emot dig. Dina kollegor på Sternradio,
kamrat Uwe Mittig, överste Wieczorek och din morfar.
Det är omöjligt!
Jag vill se protokollen.
Jag kräver tillgång till dem!
Jag är med barn.
Det borde du ha tänkt på innan, fru Straub.
-För bort fången. -Det här måste vara ett skämt.
Kära Kleo, jag har tagit många beslut i mitt liv.
Att låta dig åka i fängelse var det svåraste nånsin.
Du gjorde inget fel.
Om du nånsin läser de här orden,
låt allt vara ifred,
annars lär du aldrig hitta nån frid.
Med all min kärlek, morfar.
Kamrat, "barnbarnet" har deaktiverats.
Förstår du?
Ja.
"Hennes livmoder är så förorenad
att jag inte ens kan få barn med henne."
-Häftig film. -Sättet…
Vad önskas?
Vad ska vi ta? Två currys?
-Okej. -Ja.
Kom hit, kollega Petzold.
-Ja? -Kom nu.
-Eden-fallet. -Ja?
-Minns du det? -Självklart.
Fallet har avslutats.
Vad? Varför det?
Killen dog av en överdos, så det var inte mord.
Men kvinnan hade en kniv här på benet. Vem tar med sig en kniv till ett disco?
Hade han knivskurits hade vi haft nåt, men så var det inte.
-Okej, men vem var offret, då? -Han har inte identifierats.
Och kvinnan?
Har kvinnan förhörts?
Mordroteln påstår att hon inte existerar.
Har du provat currykorven idag?
Vad menar du med att hon inte existerar? Driver de med oss?
-Hon finns. Jag såg henne. Jag var där. -Men du var aspackad, det sa du själv.
Vad har det med saken att göra? Kvinnan var ju där.
Hör på, du jobbar på bedrägeriroteln, inte mordroteln.
-Men herr Böttger, det här är… -Vänta.
Vad gör lurendrejarna?
-Vad handlade det där om? -Eden-fallet.
Han sa att killen tog en överdos. Det är nerlagt.
Han dog inte av nån jävla överdos. Kvinnan dödade honom, det är jag säker på.
Visst, men vill du ha pommes med…
Nej!
Så gör man inte.
Det är lugnt. Jag ville bara hjälpa till.
Räcker det, eller vill du ha mer, gullet?
Vi har kommit hit för att berätta att idag…
Er utresa…
-Jag tror det inte. Skruva upp. -Ja, starkare!
DDR:s nya reseregler med öppnandet av gränsen
gjorde att massor av östberlinare flödade in i västra delen av staden igår kväll
och under hela natten.
Förändringens vindar,
som har svept in över Europa länge nu, kunde inte bara passera förbi Tyskland.
Berlin kommer att fortleva, och muren kommer att falla.
För att underlätta situationen i DDR:s fängelser
meddelade kommunistpartiet att fullständig amnesti utfärdas.
Alla politiska fångar ska friges.
PORT 2
MAJ 1990
Tack.
Är du rädd för att åka till väst?
-Får jag åka dit, då? -Visst.
Och återvända?
-Det beror på. -Ska gränsen stängas igen?
Låt mig säga så här… Allt är möjligt.
-Hej. -Vem är du?
Jag heter Thilo. Vem är du?
Jag bodde här.
-Jag kom för att hämta nåt. -Okej.
Finns nån annan här?
Nej.
Visst är musiken häftig?
Du är från väst.
Ja, men allt är gjort enligt reglerna. Det finns en lag.
VI FÖRLITAR OSS PÅ TECHNO WAVE TRIBE
Vilken lag?
Bor man i en tom lägenhet och betalar hyra i tre månader
är man den nya hyresgästen. Jag har betalat, så den är min.
Du får slagga här om du vill.
Jag är inte nån från väst som snor lägenheten från nån från öst.
Häftiga kläder, förresten.
Känner du till Eimer? Det är en sorts disco.
Känner du till Ufo, då? Eller Fischlabor?
Inte ens Tacheles?
-Är du från en annan planet? -Vad vill du?
Du har en hel del att ta igen.
Häng med till Tacheles ikväll. De nyöppnar.
Jag var aldrig här. Uppfattat?
Förstår du?
En vän till mig, Klaus, gjorde hål i sin panna precis där.
Han använde en borr, för att få ett tredje öga.
För att bli upplyst. Fattar du?
Kommer ni alla hit nu?
Jösses!
Vad gör du här?
Mina dokument.
Jag vill veta vad som faktiskt hände och vem som låg bakom.
Det händer mycket här, och inte allt är till det bättre.
Det är som Vilda västern, eller snarare "Vilda östern".
Den svarta marknaden blomstrar här. Elektronik, bildelar, mattor, jeans.
Jeans. Kan ni tänka er, va?
Ingen tar våra östtyska kollegor på allvar längre.
Inte ens de tar sig själva på allvar.
För oss innebär det att arbeta hårt och skapa nya specialgrupper.
Och cigaretter. Vietnameserna…
Vietnameserna väller över från öst och säljer cigaretter illegalt.
Det kommer att bli en jättestor marknad.
-Vietnameserna? -Ja.
Ännu en gång är du nåt stort på spåret, Petzold.
Det var allt för idag. Tack så mycket. Sätt igång.
Ingen fara. Jag förstår, Svenny.
Petzold, kan du ta ner de här filerna till arkivet?
-Vad handlar de om? -Frisläppta politiska fångar.
-Vad ska vi göra med dem? -Tapetsera våra sommarstugor med dem.
-Jättekul. -Okej, till arkivet.
Nej.
REG. NR. XVIII "BARNBARNET" 2477/82 - MINISTERIET FÖR STATSSÄKERHET
Fan, var är den?
Jag visste det. Jag visste det hela tiden.
Kleo Straub, agent, Stern Radio, Pralina.
UTSLAG
EN AGENT BÖR HÅLLA HUVUDET KALLT OCH HJÄRTAT VARMT.
ARRESTERINGSORDER
UTSLAG
VITTNESMÅL - OTTO STRAUB
Kamrat generalöverste Straub, civilt utrikesspionage, avdelning ett,
ska avge vittnesmål.
Kamrat, har du ditt barnbarn Kleos utsaga framför dig?
Ja. Allt som Kleo säger här är som ett mysterium för mig.
Hon har aldrig jobbat för ministeriet för statssäkerhet.
Nej, varken officiellt eller inofficiellt.
Jag visste inte om några kontakter i Västtyskland.
Jag kan dock inte utesluta det heller.
Det är helt klart möjligt, men jag visste inget om det.
Kan hon ha samarbetat med väst?
Jag känner inte till nån spionaktivitet för västs räkning, men…
Ja, det är ju så klart helt möjligt.
-Du vet… -Ja?
Kleo är…
Hon har psykiska problem. I det avseendet är hon som sin mamma, Brigitte.
Hon var också mentalt…
Hon umgicks med negativa fiendeelement.
Hennes inflytande på flickan var inte bra.
Kleo.
Fick ditt barnbarn behandling för det här?
Jag är så glad över att se dig igen.
-Vad lyssnar du på? -Ja, vad lyssnar jag på?
Jag har sockerkaka.
Det tycker du ju om.
Eller en snaps först?
Jag hämtar var sin snaps åt oss.
-Vill du också ha en? -Varför, morfar?
Varför?
Kleo.
Jag hade inget annat val. Det måste du förstå.
Jag lydde order. Du vet hur det fungerade.
Du var en inofficiell agent. Du visste vad det innebar.
Jag kunde inte erkänna att du jobbade åt firman. Det hade varit förräderi.
-Jag hade inget val. -Inget val?
Vet du vad de gjorde med mig? Vet du det?
Jag förlorade barnet.
Jag kan aldrig mer få barn nu.
Jag är den som inte har nåt val nu.
Ja.
Jag vill att du läser det här.
-Vad? -Lenin?
-Ja. -Menar du allvar?
Som du vill.
Du anser att jag är skyldig…
Och om han som förrådde dig
inte vore din älskade morfar, då hade du dödat honom nu.
Ja. Okej. Gör det, då.
-Morfar? -Kom igen, gör det!
Ja, men det kräver mod. Tror du att jag släpper dig härifrån nu?
Nej.
Den tjänsten gör jag dig inte.
Jag försökte alltid vara god nog åt dig.
Alltid.
-Du var mitt allt. -Nu räcker det.
Kleo!
Vad kul att du kom.
REPUBLIKEN CHILE
-Hej. -Hur är läget?
Den här tillhör kamraterna från Berlin. Kleo orsakar problem.
Se till att hon inte får tag på den.
Undertexter: Mats Nilsson