‎UN SERIAL NETFLIX
‎Jenny?
‎„Da, Sven?”
‎Duc mașina la spălătorie.
‎„Ești grozav.”
‎Fac și eu ce pot.
‎„Ești uimitor, Sven Petzold.”
‎Da.
‎Mersi, Jenny!
‎„Pa, Sven!”
‎Am uitat gunoiul.
‎„Nicio problemă. Se mai întâmplă.”
‎Stai!
‎- La o parte! ‎- Ce?
‎- Dă-te de lângă garaj. ‎- Bine.
‎La o parte! Dă-te.
‎Așa.
‎- Bine. ‎- Ai înnebunit de tot?
‎Vrei să mă omori?
‎Da, ți-am spus că o voi face.
‎Ce…
‎- E un aruncător de flăcări cumva? ‎- Da.
‎Nebunie! Ești nebună de tot, da?
‎Sven, vreau să știu ‎cine a fost ucis în Big Eden.
‎Poftim?
‎Pe cine am ucis în Big Eden?
‎E puțin dificil, ‎pentru că ești o persoană
‎care poate ucide un om ‎cu un aruncător de flăcări
‎doar pentru că te-a călcat pe nervi ‎sau cum funcționează asta?
‎Te îmbraci, ieși, bei un Campari ‎cu portocale, dansezi puțin,
‎apoi ucizi la întâmplare,
‎fără să știi pentru ce?
‎Cine face așa ceva?
‎Un agent are informații limitate.
‎Dar ai un spirit de observație dezvoltat. ‎Ții minte ce am băut.
‎Da.
‎Așa.
‎Îmi vei da toate informațiile ‎deținute de criminaliști.
‎Vreau să știu de ce m-au închis.
‎Adevărul e că locul tău e la nebuni.
‎Vii la mine acasă, aproape că îmi dai foc, ‎iar apoi aștepți să te ajut?
‎Da.
‎Eu nu lucrez cu asasini, da?
‎Iar eu nu lucrez cu dușmani de clasă.
‎Cel puțin asta credeam.
‎Vremurile se schimbă.
‎Bine.
‎Apropo, ți-am salvat viața.
‎Fă-mi rost de date.
‎Eu…
‎Pa!
‎E nebună. Nebună de legat.
‎Sunt criminali cu toții. ‎Criminali ce vor să ne atragă.
‎Dar dă-mi voie să-ți spun ceva.
‎N-am să mă las învins fără luptă.
‎Nu mi-am dedicat viața libertății
‎doar pentru a fi atras în ceva.
‎Cine să repare situația? Mielke e mort. ‎Ucis de o criminală lașă.
‎E momentul să ne apărăm valorile.
‎Au identificat criminalul?
‎Cei care trebuie să știe știu. ‎Taci acum!
‎A ieșit grozav!
‎Mai vrei unguent?
‎Unguent? Ce fel de unguent?
‎Unde e?
‎- Ce pui la cale? ‎- Pui prea multe întrebări, Maik.
‎Mă cheamă datoria.
‎Înțeleg.
‎Deci e o clădire industrială, iar noi ‎vrem să facem o industrie să danseze.
‎Mișcarea maselor.
‎Dopi se teme că discurile-i ‎vor fi distruse de condens.
‎Știi că sunt ciuperci agaric?
‎Sigur că da.
‎Bine.
‎Știai că vrăjitoarele din Evul Mediu ‎le foloseau ca să zboare?
‎Îmi doresc să zbor de când m-am născut.
‎Poți să-ți dorești orice de la naștere.
‎Întrebarea e ‎dacă omul are liberul arbitru.
‎Bună!
‎- Îl căutam pe… ‎- Pe bunicul, nu?
‎Da, e aici?
‎Nu, e în vizită ‎la niște prieteni din Cuba.
‎Sunt nepoata lui și am grijă de casă.
‎Nu mi-a spus despre Cuba.
‎- Mă întorc mai încolo. ‎- Glumeam.
‎De parcă ar merge bunicul în vacanțe. ‎Intrați, vă rog.
‎Nu vreau să vă deranjez.
‎Nu. Din contră. ‎Bunicul e încântat să aibă vizitatori.
‎Așa. Vă iau haina. E foarte cald.
‎Salve!
‎Ignorați-l.
‎Luați loc.
‎Beți ceva?‎ ‎Bunicul are niște coniac.
‎Se simte jignit ‎dacă nu le ofer oaspeților.
‎E abia prânzul.
‎E în ordine. Merg să pun haina.
‎Bunicul a mers până la piața de legume.
‎Nu e departe. Trebuie să sosească.
‎Desigur, bunicul nu e mulțumit ‎de ce se întâmplă cu RDG-ul nostru iubit.
‎Nici eu.
‎SERVICIUL FEDERAL DE INFORMAȚII
‎Dar trebuie să recunosc ‎că pot cumpăra mult mai multe flori acum,
‎așa că încep să mă răzgândesc.
‎E minunat să ai flori din toată lumea.
‎Nu doar garoafe și crizanteme.
‎Lemn câinesc din Toscana,
‎margarete din Genova,
‎strelitzia din Palma,
‎crocosmia din Madagascar.
‎Thilo!
‎La o parte!
‎Comportă-te frumos.
‎Sunt obișnuiți cu alte lucruri în Vest.
‎Ministerul de Externe cheltuie anual ‎200.000 de mărci pe flori.
‎Gândiți-vă câte putea face ‎cu banii în RDG.
‎Știați?
‎Nu. Dar în orice caz, ‎nu-mi plac florile tăiate.
‎În trei zile se veștejesc.
‎Iar apa stătută din vaze…
‎Noroc!
‎Când se întoarce Otto?
‎Nu știu exact. A mers pe jos.
‎Îi face bine mișcarea. ‎Și-a dat seama de asta în sfârșit.
‎Arătați bine pentru vârsta dv.
‎- Faceți mișcare? ‎- Puțină.
‎Ce anume?
‎- Drumeții, gimnastică, aerobic ocazional. ‎- Sunteți din Vest.
‎- De ce spuneți asta? ‎- Noi spunem gimnastică pop, nu aerobic.
‎De unde-l știți pe bunicul? ‎De la muncă?
‎- Nu. ‎- De la vânătoare?
‎Se poate spune așa.
‎Piața de legume s-a închis de ceva vreme.
‎Credeți că lumea de aici ‎mai ține cont de ora închiderii?
‎Sau de altceva?
‎Mulțumesc pentru ospitalitate.
‎Cred că mă voi întoarce mâine.
‎Să-i transmit bunicului un mesaj?
‎Cum vă numiți?
‎Rahat!
‎Thilo?
‎Mă așteptam! Uită-te la mine.
‎Bine, ai să trăiești.
‎Bine, te duc în pat.
‎Să mergem.
‎Unu, doi, trei, sus!
‎Și doamna cu inelul?
‎Era de la BND. Nu se mai întoarce.
‎Îmi pare rău.
‎Nu îi plac florile.
‎Am o gaură în mine.
‎Așa.
‎Florile astea n-au miros.
‎Nu mă pot mișca.
‎Somn ușor.
‎„Somn ușor?”
‎- Anne? ‎- Ați sunat la sediul central.
‎Dna Geike e în concediu medical.
‎- Trimite raportul mâine. ‎-‎ Bine.
‎Bună ziua, aici Radio Free Berlin ‎cu știri de ultimă oră.
‎Autoritățile din RDG au anunțat ‎că ministrul Erich Mielke
‎va avea parte de funeralii de stat.
‎Margot Honecker, „Vrăjitoarea Violet”, ‎va ține elogiul.
‎Vom continua cu Volker ‎și cu cele mai mari hituri din istorie.
‎Bună seara!
‎Trebuie să intru la arhivă. Munca asta.
‎Bine.
‎Da.
‎Iar tu, Sven? Și tu cu munca?
‎N-ai demisionat?
‎Rahat!
‎Hermann,
‎ce pot să-ți spun?
‎Mai devreme sau mai târziu, ‎omul trebuie să hotărască...
‎Hermann vede totul, ‎dar lui Hermann nu-i pasă.
‎Ies la pensie în două săptămâni.
‎- Bine. ‎- Bine.
‎REDESCHIDEREA CAZULUI „BIG EDEN” - 1989
‎Nu înțeleg.
‎De ce au renunțat așa rapid la caz
‎când habar nu aveau ‎cine era tipul ucis?
‎Poate că știau ceva ce nu știm noi.
‎Cu atât mai rău. ‎Cazul ăsta pute de la o poștă.
‎Știi ce e ciudat?
‎- Uite ce costum! ‎- Am deja, da?
‎Nu, uite. Observi ceva?
‎Nu.
‎- E nou-nouț. ‎- Da, sigur...
‎Da, plin de urină și altele. ‎Dar materialul n-a fost purtat.
‎Buzunarele sunt cusute.
‎Are chiar și etichetă.
‎Nu știu, poate că nu-i păsa de buzunare.
‎Dacă nu-ți pasă, ‎nu dai 2.500 de mărci pe un costum.
‎Poate că se grăbea ‎și tocmai cumpărase costumul.
‎Sau era genul de tip ‎care nu purta costume scumpe.
‎Ai observat cifrele astea?
‎Nu.
‎E un număr de telefon.
‎- Posibil. ‎- Freddy, e un număr de telefon!
‎Nu apare în dosar. Nu l-au verificat.
‎Trebuie să aflăm cui îi aparține.
‎Știi că n-ai voie să iei nimic cu tine?
‎Da, de aceea le-am fotocopiat.
‎E un ciocan cumva?
‎Rahat!
‎Dă-i drumul!
‎Atenție, e asasină!
‎Dar și tu ești, nu?
‎Uwe?
‎Dă-i drumul!
‎Stai calmă, Kleo, sau îl împușc pe idiot.
‎Vino!
‎- Intră. ‎- Poftim?
‎- Urcă. ‎- Poftim?
‎Rahat!
‎Mă crezi proastă? Nu mă prostești.
‎Vorbește germană, te rog.
‎Unde te duci?
‎La piscină?
‎Aș prefera s-o iei mai ușor.
‎Întinde-te, fă-te comodă, ‎gătesc ceva pentru noi.
‎Andi, nu sunt bolnavă!
‎Ajută-mă!
‎Lasă-mă!
‎Salopetă nenorocită!
‎Mă stresezi.
‎M-am săturat să am de-a face cu tine.
‎Ce? Ce ai spus?
‎Înotul mă relaxează!
‎Tu ești singurul care mă stresează acum.
‎De ce spui asta?
‎Andi, nu sunt proastă.
‎Brusc nu mai dai noaptea pe acasă.
‎Apelurile primite. ‎Femeia ciudată de la administrație.
‎Nici azi-noapte n-ai venit la culcare.
‎Anja, știi că te iubesc.
‎Da? Atunci, nu pune totul în pericol.
‎La dracu'!
‎E stricat?
‎De ce nu răspunzi când te sun?
‎Uwe a trecut pe la mine.
‎Ce? Te-a rănit?
‎A încercat să mă ucidă.
‎L-a luat ostatic pe Thilo.
‎Avea un garaj ciudat. Tu știi unde e.
‎Alo? Ți-a mâncat pisica limba?
‎Unde e garajul?
‎MARGOT SPUNE: ‎MIELKE A FOST UCIS DE BND
‎Regret, dar nu vă pot ajuta.
‎1987 e de mult.
‎Și toată lumea cumpără ‎costume Georgio Armani gri cărbune.
‎Bine.
‎V-ați trecut numărul personal ‎pe această etichetă.
‎Poate vă amintiți ceva?
‎Da, dar nu de fiecare dată.
‎Bine.
‎Să revedem niște detalii.
‎1,93 m înălțime, între 30 și 35 de ani.
‎Subțirel, brunet cu păr scurt.
‎Barbă de trei zile, chipeș.
‎Da, se potrivește majorității ‎celor cărora le dau numărul meu.
‎Da?
‎Bine.
‎Dar există și bărbați ‎pe care nu-i prea simpatizați, nu?
‎Ar putea avea anumite caracteristici…
‎Iisuse, Maria și Iosif!
‎Îți bați joc de mine!
‎Ce-i asta?
‎O cameră.
‎- O cameră. Văd asta. ‎- Da.
‎Mă scuzați, dar e un magazin de lux.
‎Știți câți fură de la noi?
‎E o metodă de precauție.
‎O cameră în spatele unei oglinzi?
‎Bine, putem alege calea ușoară.
‎Dacă nu, eu și Freddy ‎ne întoarcem la secție,
‎obținem un mandat de percheziție,
‎ne întoarcem,
‎răscolim magazinul, ‎puricăm toate chitanțele, facturile
‎și analizăm cu atenție ‎partea cu camera de filmat.
‎- Așa stă treaba. ‎- Cum să fie?
‎- Rahat, ce face acum? ‎- Habar nu am.
‎- Am spus bine cu mandatul? ‎- Da.
‎- Mereu am vrut s-o spun. ‎- Da.
‎Poftim.
‎Faci…
‎fotografii cu bărbați
‎dezbrăcați?
‎Nu, în lenjerie intimă.
‎Da, scuză-mă, în lenjerie.
‎Da. N-aș face poze cuiva fără chiloți.
‎Iar fotografiile sunt pentru uz personal. ‎Sunt colecționar.
‎- Nu pot să fac nimic cu ele. ‎- Bine.
‎- Da, e… ‎- Asemenea timbrelor.
‎Da, sunt și foarte…
‎Ăsta…
‎El e.
‎El.
‎- Îmi dați voie? ‎- Da.
‎Da, era iulie 1987.
‎Orașul era foarte animat.
‎A 750-a aniversare a Berlinului. ‎Orașul era plin de turiști.
‎Era un bărbat foarte chipeș, dar ciudat.
‎Ce era ciudat la el?
‎Era în mare grabă. ‎A luat primul costum pe loc,
‎cu toate că mărimea 38 ‎i s-ar fi potrivit mai bine.
‎Și-a lăsat vechile haine aici,
‎a plătit cu bancnote noi ‎și abia a scos un cuvânt.
‎Și a mai fost problema cu servieta.
‎Ce servietă?
‎Era jos, la picioarele lui. ‎Nu-și lua ochii de la ea.
‎Am încercat s-o dau la o parte, ‎dar s-a enervat.
‎Cine știe ce era în ea.
‎- Bine. ‎- Nu uitați că erau alte vremuri.
‎Nu se întâmpla zilnic ca est-germanii ‎să facă cumpărături pe Kurfürstendamm.
‎Est-germanii? De ce spuneți asta?
‎Era un produs tipic est-german.
‎Era de un roșu aprins, ‎nu era simplă imitație de piele.
‎E produsă doar în RDG.
‎Cauciucată pe o parte, ‎iar materialul era din viscoză ieftină.
‎Avem valize exclusiviste aici,
‎dar n-a vrut să se despartă de a lui.
‎Voiam să o iau de lângă oglindă, dar…
‎Mulțumesc. Ești o comoară!
‎RDG.
‎Pot s-o iau cu mine?
‎Da.
‎Mersi.
‎V-aș da cu plăcere numărul meu
‎în caz că mai aveți întrebări.
‎Eu sunt Merkus.
‎Sven.
‎Freddy.
‎De aceea m-am înrolat.
‎Înțelegi? Pentru pace.
‎De aceea am ridicat Zidul.
‎Bineînțeles că eram conștienți ‎de exemplele de înșelăciune politică.
‎Înainte.
‎Da.
‎Ei bine, atunci.
‎Cumva,
‎trebuie să mergem până la capăt.
‎Lasă capul puțin pe spate.
‎Thilo!
‎La pământ!
‎Kleo! E uimitor!
‎Ce se întâmplă azi?
‎Așa.
‎Să mergem acasă, Thilo.
‎Uite! Ciocolată Halloren.
‎Prima!
‎Bună!
‎Trebuia să fie o glumă treaba cu...
‎- Ochii în față. ‎- Bine.
‎Când eram copil, ‎am găsit un colț de rechin pe plajă
‎și mi s-a părut ciudat, deoarece credeam
‎că undeva, în ocean, ‎un rechin înoată fără un dinte.
‎Ai aflat ceva?
‎Da, destul de multe.
‎De ce nu m-ai sunat imediat? ‎De ce a trebuit să te sun eu?
‎Pentru că habar nu am ‎dacă lucrez oficial pentru voi.
‎N-am primit niciun contract.
‎Bun, tipul din Big Eden ‎trebuie să fi fost est-german.
‎De la Stasi ‎sau alt serviciu de informații.
‎A fost văzut în acea zi ‎cu o servietă roșie…
‎pe care n-o scăpa din ochi.
‎Și unde era acea servietă? ‎Clar nu în Big Eden.
‎Habar nu am.
‎- Te-am cercetat. ‎- Da?
‎N-ai avut prea mult succes ‎în plan profesional.
‎Nu?
‎Ce ai vrea să spun?
‎Am devenit tată la 19 ani, ‎ceea a fost prioritar pentru mine.
‎Când am vrut să revin în joc,
‎am ajuns la Departamentul de Fraudă…
‎Fascinant!
‎Kleo Straub are toate contactele ‎necesare în Stasi.
‎Cunoaște chipuri, ‎nume și întreaga structură.
‎Doar ea poate afla unde e servieta.
‎Câștigă-i încrederea,
‎apoi vei primi contractul.
‎Bun?
‎Bun.
‎Vorbim curând.
‎Dinții rechinului se refac.
‎Rechinul tău cu un dinte lipsă ‎nu există.
‎Haide!
‎Fir-ar să fie!
‎A fost cât pe ce. ‎Era să mă prăjească nenorocita!
‎Cât de idiot să fii ‎să-l iei ostatic pe tip?
‎Mă văzuse. Urma să-l elimin. ‎Știi cât de aproape a fost, Andi?
‎„Cât de aproape a fost?” ‎Cu Kleo aveai tu treabă!
‎Da, știu. E dură.
‎Ți-am spus să scapi de ea.
‎Idiot nenorocit! Ai să distrugi misiunea.
‎Ai ideea ce vor face dacă vom eșua?
‎Sunt foarte conștient de asta, ‎pentru Dumnezeu!
‎Da. Și acum?
‎Acum trebuie să mă ajuți.
‎Jenny?
‎AM IEȘIT! VA DURA CEVA.
‎Am casa pentru mine!
‎Sunt un urs.
‎Ce ai descoperit?
‎Îmi dai și mie niște suc?
‎Suc?
‎Credeam că m-am făcut înțeles ‎ultima oară, nu?
‎Ce cauți aici? ‎De ce aș colabora cu tine?
‎Pentru că ai rămâne în istorie? ‎Ce spui?
‎Da, ascult.
‎Bun. Aveai dreptate ‎cu privire la Wieczorek, Blum și Mielke.
‎Aveai dreptate și că m-au aruncat ‎după gratii, deși nu știu de ce,
‎iar cheia ar putea fi aici. ‎Știu că a fost o conspirație,
‎ceva ce implica Stasi, ‎BND și poate CIA-ul.
‎E atât de important, ‎încât totul e secret și azi.
‎Da.
‎O conspirație ce implică CIA-ul, ‎Stasi și BND?
‎Dacă lucrăm împreună, ‎îmi urmezi regulile, da?
‎Regula mea e să încetezi ‎să mai ucizi oameni.
‎Nu e în ordine.
‎Regulile tale?
‎Da!
‎Bine.
‎Echipă?
‎Gata cu crimele?
‎Gata!
‎Atunci, facem echipă.
‎Est-german?
‎Cu servietă.
‎De ce trebuia să elimin un est-german?
‎N-am idee. Tu să-mi spui.
‎Ce-i asta?
‎Ciocolată Halloren.
‎Bine. Ce caută un est-german ‎cu costum nou
‎într-o discotecă din Berlinul de Vest, ‎ca apoi să fie ucis de Stasi?
‎O fi fost dezertor.
‎De ce altceva să-l ucid?
‎Bun. Avem așadar un presupus dezertor. ‎Înainte de moartea sa,
‎e văzut cu o servietă ‎pe care nu o scapă din ochi.
‎Poate era locul de predare a servietei.
‎Exact, de predare!
‎Bun, predarea!
‎Suntem într-o poveste cu spioni, ‎cu servicii secrete și dezertori.
‎În ce poveste cu spioni ‎nu avem o servietă? Nu? Ba da.
‎Următorul pas e să aflăm ‎unde și ce se afla în servietă.
‎Idiotule!
‎Kleo? Stai așa! Rahat!
‎Alo?
‎- Ce s-a întâmplat? ‎- Ești teafăr?
‎- Da. ‎- Bună seara!
‎Bună seara, băieți. Petzold, de la Fraudă.
‎- Unde e femeia? ‎- Unde e Mark?
‎Ce femeie?
‎Ni s-a spus ‎că ați fost amenințat de o femeie.
‎- Unde e? ‎- Nu e nicio femeie aici.
‎- Unde e femeia cu pistol? ‎- E în ordine, nu e nicio femeie aici.
‎- Totul e în ordine? ‎- Da.
‎- Putem arunca o privire? ‎- Am văzut-o.
‎Nu, mă scuzați.
‎Îmi pare rău.
‎Mă tem că soția mea e doar geloasă,
‎mai ales după ce bea ceva.
‎Mi-aș dori să fie o glumă…
‎- Ați băut ceva? ‎- Poftim?
‎Da. Îmi pare rău. ‎Sigur aveți lucruri mai bune de făcut.
‎Mulțumesc pentru verificare.
‎Totul e în ordine. Mulțumesc. ‎O seară frumoasă.
‎- Mulțumesc. ‎- La revedere. O zi frumoasă.
‎Mulțumesc.
‎Jenny, așteaptă puțin. Stai așa!
‎Jenny, lasă-mă să-ți explic.
‎M-am săturat de rahatul ăsta!
‎- Nu mă asculți. ‎- Tot timpul!
‎Nu, încetează.
‎Răspund eu.
‎Wolf?
‎Eu sunt. Am informații noi. ‎Vino la Tacheles acum.
‎Andi?
‎Tură de noapte mâine? Bine. Mersi.
‎Salut!
‎Putem vorbi?
‎Treaba cu poliția a fost o neînțelegere.
‎Jenny, iubita mea,
‎credea că sunt în pericol
‎și că ești periculoasă.
‎Dar n-am spus nimănui nimic. Pe bune.
‎Așa că te rog să nu mă pui ‎pe una dintre listele tale.
‎Vreau să continuăm să colaborăm
‎pentru că sunt sigur
‎că am putea face o echipă bună.
‎Bun.
‎Bine.
‎Da. Jenny m-a dat afară
‎și…
‎Poți să dormi pe canapea.
‎Pe canapeaua aceea sau…
‎TELEFON
‎Răspunde.
‎- Da? ‎- Sunt eu, Uwe.
‎Îmi datorezi un garaj nou.
‎Dar e în ordine.
‎Am informații de interes.
‎Ce informații?
‎Știu de ce te-a sacrificat Firma‎.
‎Trebuia să ucizi un tip la Big Eden. ‎Apoi s-au făcut greșeli.
‎Și mai știu de ce nu a venit Andi ieri.
‎De unde știi?
‎Pentru cine lucrezi?
‎Alege tu unde să ne vedem.
‎Împreună putem schimba lucrurile.
‎Bine.
‎Într-un loc aglomerat.
‎Café International. Acum.
‎Nu mai bate, pizdă ce ești, ‎și așteaptă-ți rândul!
‎- Wolf. ‎- Café International. Club Cola.
‎Ce-a fost asta?
‎V-ați tras-o?
‎- Ce? ‎- Am întrebat-o dacă ți-ai tras-o cu Kleo.
‎Ce treabă ai cu asta?
‎Nu.
‎Nici eu n-am avut voie.
‎Nu pare să o pasioneze.
‎Vrei micul dejun? ‎Am niște chifle pentru cuptor.
‎Unde e Kleo?
‎Tocmai a plecat.
‎- Cum? ‎- Tocmai a plecat.
‎Unde?
‎Café International.
‎- Ce face acolo? ‎- Habar nu am. Nu a spus.
‎- Nu-i plac întrebările sau fututul. ‎- Poți să nu mai spui „fututul”?
‎Îți place să petreci?
‎Așa pare.
‎S-ar putea să deschid un club.
‎De muzică tehno.
‎Am nevoie de un aparat de fum.
‎Știi cât costă un aparat de fum?
‎Habar nu am.
‎Ce cuvânt folosești în loc de „futut”?
‎Ești înarmat?
‎- Normal. Tu? ‎- Și eu.
‎Porți microfon?
‎Nu vorbi prostii.
‎Arată-mi.
‎Să fac striptease?
‎Bine.
‎Arată-mi.
‎Bine.
‎Socialismul e încă în floare.
‎Nu vom fi anexați.
‎Nu am fost amici, ‎dar avem nevoie unul de altul.
‎„Unul de altul?” Uwe, ce vrei să spui?
‎Deschide ochii.
‎- Nu există așa ceva. ‎- Ce vă aduc?
‎Nimic pentru mine.
‎Club Cola.
‎Spune-mi tot ce știi.
‎Ce greșeli s-au făcut și ce e cu Andi?
‎RDG-ul ne-a dat totul.
‎Socialismul ne-a format.
‎Nu putem nega asta.
‎Ne descurcăm mai bine ‎decât capitaliștii.
‎Chiar și Club Cola e mai bun.
‎Tot zahărul ajuns în creierul vesticilor…
‎Uwe!
‎Doar nu-mi spui ‎că nu știi pentru cine lupți.
‎Ai fost mereu în prima linie.
‎Nu, Kleo? „Mereu pregătit.”
‎Rahat!
‎Doamne!
‎Mișcați!
‎Rahat!
‎Subtitrarea: Linda Pricăjan