Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
О Б Щ Е Ж И Т И Е Т О
Уф, как вони!
Твоят спи с чорапи.
Да ги събудим ли? - Да.
Ставайте, уроди!
Здраво са се отцепили - дори не шават!
Мили, много ми се пуши.
Няма да те питам къде се шля вчера, няма да правя сцена.
Една цигара, и ще изчезна, все едно не съм идвала.
Хайде, Игор, ти винаги имаш. - В чекмеджето има една.
Добре.
Подлец! Празно е!
Бяха на перваза на прозореца.
Оставете ме да спя.
Май се стискаш да ни дадеш цигари, Камински.
Намерих ги!
Лъжец!
Добро утро, Забела!
Как може добър физик като теб...
Почти математик.
... да живее с такива ненадеждни и вредни?
Не вредни, просто безполезни. - Лекомислени хуманитаристи.
И двете сте много мили.
Нели...
Май само той мисли, че сме мили.
Затова се влюбихме в теб.
Да се оженим, Забела. - Защо?
Вече пушите в леглото ми.
Забела остроумничи.
Нали разбираш, че след година
четиримата ще завършим и ще си заминем,
а ти ще бъдеш тук още три години без нас?
Няма ли да ми идвате на гости? - Глупости!
Ще се забравим и всичко ще остане в миналото.
Затова да не губим време, Забела.
Нека те целунем.
Ако се ожениш за нея, ще ти изневерява.
Ще страдаш, но така ще ме заобичаш още повече.
Няма нищо лошо да страдаш, ако знаеш, че ще свърши добре.
Ботова! - Адиос, момчета!
Дръжте се прилично!
Симаков! Спиш ли?
Добро утро, Олга Василевна. - Разбил си вратата на 4-тия етаж!
И си изписал стените с гадните си драсканици!
Казах, ставай!
Ставай, боклук!
Утре имам студентски съвет и ще те изхвърля оттук!
Писна ми от теб.
Живей в канавката!
Наблюдавам и вас двамата.
И фльорците ви.
Браво, Иван! Нямаш равен.
Олга Василиевна!
Не изключвайте Ваня. Нехуманно е.
Той се поправя, но му трябва време.
Да, поправя се вече от шест месеца.
Къде са резултатите? - Да ви помогнем ли?
С момчетата ще поправим вратата. Дори ще я боядисаме.
Ти и пияндето Симаков ли?
Той създава само проблеми.
Сесията още не е започнала, а всички вече са изперкали!
Олга Василиевна!
Щом си така мил, смени и катинара към покрива.
Смятайте го за сторено.
Може би ще ми обясниш.
Защо всички се качват там? Какво има на покрива?
Отдавам го на гледката и човешката чувствителност.
Но лично аз не съм стъпвал там.
Естествено.
Вземи катинар от мъжа ми.
Ще проверя дали си го сложил.
Иван! Знам, че ме чуваш! Ти си престъпно небрежен.
Ако поиска, може да изхвърли всички ни оттук.
Какво ще правим без регистрация?
Няма да ни вземат на работа, няма да си намерим жилище.
Ще скитаме и ще се крием от милицията ли?
Ще получим по година затвор за скитничество
и можеш да се простиш с мечтите за светло бъдеще.
На теб не ти пука, хубаво. Но помисли за нас!
Чух и разбрах. Благодаря.
Невероятно! Всеки друг отдавна да е мъртъв, ако пие така.
Хайде.
Къде?
Олга Василиевна ми поръча да сложа нов катинар на покрива.
Нека довърша.
Той защо е тук? - Помага ми.
Ето, вижте.
Ключовете.
И...
Това е за вас.
Работата ви е много изнервяща.
Но никой не ме цени заради това. - Аз ви ценя. Всички ви ценим.
Ако ме ценеше, щеше да ме посещаваш.
Когато беше в първи курс, идваше често.
Говорехме за Кавказ, за книги.
Сега не ти трябвам и ме забрави.
Не съм ви забравил.
Просто имам много за учене.
Ще намина някой от тези дни.
Добре.
Този път ни се размина.
Ловки ръце. Твой е за седмица.
За какво ми е?
Само на покрива на общежитието можеш да останеш сам.
Като ти бръмне главата, качвай се там.
Ясно.
Но ако те хванат, не съм ти го дал аз. Да вървим.
Здравей, Нели. - Здравей, Катя.
Караваева! Ела.
Какво искаш?
Аз съм комсомолски секретар,
а ми говориш като на чистач.
Да не си пиян? Десет часа е.
Ела за малко. Какво ти става? Влез.
Същинска дупка.
Как си?
Тихо!
Кучка!
Това боли, глупачке.
Боли.
Тъпачка! Боли!
Игор! Не ходи там!
Какво като е комсомолски секретар?!
Остави на мен. - Защо?
Всеки си има дарба.
Пич, това място е дупка!
Гапон, да поговорим по мъжки.
Остави Караваева на мира.
Защо? Преди се занасяхме.
Камински иска да се ожени за нея.
Да не съм по-лош от него? И аз ще се оженя за нея.
Няма да ти даде, вярвай ми.
Като приятел те моля да забравиш това и...
Върви по дяволите с молбите си!
Не ми говори така.
Казвам ти като на човек.
Сам ще се оправя.
Както когато ченгетата дойдоха ли?
Кой се застъпи за теб? Аз!
Когато от ПТУ дойдоха за теб, кой те защити? Аз!
Сега те моля като приятел - остави Караваева.
Разкарай се, приятелю!
Чупката, чуваш ли?
Вън!
Забрави ли кой съм? - Чуй ме, Гапон.
Първо, остави Караваева. Второ, не закачай Камински.
Кучка! - Трето...
Ако не оставиш Караваева на мира,
тя ще те обвини в изнасилване.
Ами свидетели? - Аз съм свидетел. Аз!
Бях в стаята си и я чух да пищи.
Когато ти мълчиш...
Не знам, не помня...
Не виждам какво става с мен,
не виждам нищо наоколо.
Е, другари икономисти. Приемете товара.
Откъде е това?
Дайте по рубла за храната. - Да.
Купи ли кондензирано мляко? - Не, не успях.
Жалко. Другия път трябва аз да ида.
Както искаш, драга. Готови ли са макароните?
Не бъди нагъл, Камински. Не сме ти робини.
Разбира се, че не сте. Те не слепват макароните.
Ще хвърля нещо по теб!
Хвърли консервата в пастата.
Искаш ли вино, Забела?
Никакво вино за него. Той е млад и невинен.
Ще се оженим, щом остарея. - Не, ние ще се оженим.
Не пречи на щастието ни!
И двете не сте му интересни.
Той не е от този свят и вашата женственост
само го разсейва от висшите му цели.
Иска да служи на човечеството, а вие му пречите.
Не знам.
Да имаш умна жена до себе си,
не пречи да служиш на човечеството.
Яхна метлата. Е, ще пием ли?
Чакайте, ще вдигна тост.
За нас, а те да го духат! - Стига!
Ако се напиеш, няма да те любя.
Скоро ще се разделим за лятото.
Четирите години, прекарани тук, промениха всичко.
У дома имах само татко
и вечното му "Дължиш го на партията".
Не знаех, че може да е различно,
нито какво значи да си самостоятелен.
Но се появих аз...
Да, ти се появи, Иван.
Но казвам всичко това, защото скоро ще свърши.
Ще завършим и кой знае къде ще ни разпределят.
Но в този момент сме заедно - щастливи и свободни.
Искам винаги да помня този миг. За нас!
Ура! - Ура!
Много трогателно, Игор.
Но теб няма да те пратят на майната си,
ти ще се уредиш.
Оженете се - така и ти няма да ходиш никъде.
Добра идея. Какво ще кажеш?
Не мога да ти вярвам, особено като казваш,
че си водил туристи в Кавказ, че си изкачвал връх Елбрус.
"Небето там е чисто и дълбоко, звездите са колкото юмруци.
И блестят...
Като очите ти." - "Като очите ти!"
И мен се опита да свали с това, но бързо го прецених.
Точно за това говоря.
Жалко. Ще си много по-добре с материалист.
Ти нищо не знаеш за жените, Иван.
Знаеш ли кое харесвам най-много в общежитието?
Тук не бива да лъжеш. Прав си за свободата, Игор.
Но тя е различна за всеки.
За теб означава да обичаш когото искаш,
да правиш каквото искаш.
Но за човек като Гапон свободата е безгранична.
Такава свобода те осакатява - ставаш гад, без да забележиш.
Да слушаме винаги съвестта си и да не ставаме гадове!
Наздраве!
Да се закълнем ли с кутретата?
Кълна се. - Кълна се.
Забела? - Забела?
Забела, защо мълчиш? Кажи нещо.
Тост!
Хайде, давай! - Тост!
Когато се нанасях,
забелязах, че една от връзките ми е развързана.
Валеше, беше кално и не исках да оставя куфара си на земята.
затова продължих да вървя с развързана обувка.
Почна се.
Нели, говоря сериозно. - Извинявай.
Беше късмет, че редът ми дойде бързо
и попаднах във вашата стая.
Винаги съм се чудил
какво щеше да стане, ако бях спрял, за да вържа връзката.
Ами ако не валеше?
Сигурно щях да живея с други и нямаше да се запознаем.
Оказва се, че моментът, в който мислех
дали да си вържа връзката, е решил съдбата ми.
Много е страшно
да правиш най-важните избори на сляпо.
Тогава имаме ли изобщо свобода?
И ако не,
как можем да спазваме обещанията, които даваме?
Колко пъти съм ви молила да не давате на детето алкохол?!
Противопоказно е за психиката на полово незрелите.
Седни, Забела, получаваш отличен.
Лети, Забела, лети!
Тази вечер не те пускам никъде.
Като робиня ли? - Като фаворитка.
Те са манипулирали кралете.
Нямам нищо против.
Света, нищо не мога да напиша.
Дай ми...
Ще бъда бърз.
Ела тук.
По-смело, Забела.
Не си ли танцувал досега?
Бях твърде зает в училище.
Извинявай, но си безнадежден.
А бил ли си с момиче?
Искаш ли с теб...
Шегувам се, Забела. Беше само шега.
Пак дадох на Ваня пари за водка.
Знам.
Понякога ги взема и изчезва. Зарязва ме.
Ядосваш ли му се?
Не.
Всичко му прощавам.
Той пише такива стихове!
Идва при мен,
слага глава на гърдите ми и рецитира.
А аз плача.
Целувам го и плача като глупачка.
Не си глупачка, Светлана.
Забела, какво ти става?
Прегърни ме.
Много си добър.
Остани си винаги такъв.
Ще го потърся, преди пак да направи нещо тъпо.
Искаш да си играем, а? - Не мога повече!
Не искам... Върви си!
Остави ме!
Моля те, остави ме!
Защо ме изкарваш чудовище?
Оставете я! - Разкарай се, дебил!
Оставете я! Тя ви моли!
Махай се!
Здравей. - Здравей.
Олга Василиевна.
Това е мъжът ми Ренат.
Видял този да слиза по стълбите сутринта.
Здравейте.
Трите имена.
Павел Сергеевич Забелин.
Причина да сте в общежитието.
Редовен студент.
Разказвай, студенте.
Изнасях боклука. - В пет сутринта?
Пиянствали са с приятелите му Симаков и Камински!
Като всяка вечер! - Може ли аз да водя разпита?
Извинете ме.
Познавахте ли потърпевшата? - Не.
Сутринта са ви видели да слизате от покрива.
Така е.
Но вратата към него е трябвало да е заключена.
Той ми открадна ключа, другарю.
Вчера ми помогна да сложа нов катинар и е взел ключа.
Камински предаде своя. Утре ще събера студентския съвет.
Ще изгоня всички! И Камински! Не търпя престъпници!
Открадна ли ключа? - Да.
Сам ли беше горе? Какво правеше?
Изнасях боклука.
И просто се оказа на покрива.
Те пиеха и крещяха!
Бедното момиче е било зле. Предстои сесия.
Какво да кажа на родителите й? Помисли ли за това?
Оплаквала ли се е на някого?
Не.
Беше тиха.
Вчера я изнасили и тя е скочила от покрива.
Опитах се да те спра, а ти ме удари.
Нищо ли не изпитваш?
Къде са белезите, които доказват, че съм те ударил?
Гад!
Вие докарахте момичето до това, а сега обвиняваш мъжа ми.
Гледаш го в очите... - Тихо!
Иначе ще затворя и трима ви.
Ела в участъка в понеделник в 14 ч.
Ще проследим всяка минута.
Това място е истинска дупка!
Забела, мислиш ли, че след смъртта има нещо?
Нали знаеш - Рай, Ад, космос, прераждане
или Бог?
Много е важно да знам, Забела.
Вярваш ли в Бог, например?
Всички сме лицемери.
Осъждаме горкото момиче, но какво е виновно то?
Можеше да се случи на всекиго.
Всички знаеха, че Ренат ходи при нея,
а тя го търпеше, за да продължи да живее тук.
Аз знаех, ти знаеше. Защо си мълчахме?
Накрая е решила, че й е писнало. И е скочила.
И ако няма Бог, това ли е всичко? Това ли е краят?
Как е възможно, Забела?
Ако Той съществува, защо позволява това да се случва?
Как да продължиш да вярваш в него?
И как да не вярваш?
По-важно е той да вярва в теб,
ако съществува, разбира се.
Как така да вярва в мен?
Струва ми се, че Бог вярва в силните, Забела.
Тя беше силна. Сега е при Бог.
Бих направила същото, само че по-рано.
Не бих позволила да ме унижават така.
Приберете си Симаков.
Появи се пиян и не можем да го изгоним.
А аз трябва да уча.
Яж.
Ненавиждам те.
Ненавиждам те!
- Стига.
Ненавиждам те! - Престани.
Мразя те! Мразя те!
Мамо, недей! Моля те, недей!
Боже, миличък! Всичко ще е наред.
Сипвай.
Кучки... Какво?
Събрание на съвета. Забела, кажи, че идваме.
Забелин! Ела тук.
Здравей. Да вървим.
Подреди столовете.
Забелин, ти си добро момче.
Знам, че Камински ти е дал ключа. Ти не би го откраднал.
Кажи истината на съвета -
че Игор е взел ключа и ти го е дал.
Ще изгоня всички освен теб.
Ще живееш спокойно.
Когато идеш при следователя, кажи му, че не си видял Ренат.
Отначало ще живееш незаконно - няма да те закачам.
После ще те впиша.
Ключът няма нищо общо. Видях Ренат.
Какво точно видя? Че чука на вратата й?
Опитваше се да влезе, а тя не го пускаше.
Но успя да влезе.
Защо?
Вие знаете.
Какво знам?
Съчувствам ви. Искрено. - За какво?
За това, че живеете с човек, който не ви обича.
Всички са тук освен Симаков, Олга Василиевна.
Симаков? Спокойно, ще дойде.
Забелин, стани.
Другари!
Вчера се случи голяма трагедия.
Една студентка се самоуби.
Забелин открадна ключа ми за покрива,
напил се е и се е качил там.
Още не знаем какво е правел,
но е забравил да заключи вратата.
Олга Василиевна, за вас!
Символ на революцията, символ на помиряване.
Оправих вратата. - Тихо!
Симаков, да се шегуваш ли дойде?
Значи нищо не сте разбрали.
Стаи 220 и 240. Добре.
Добре.
Отивате на улицата.
Те какво общо имат? - Какво ли! Ето какво!
Симаков, Камински,
Каравеева, Льошина и онзи елемент - Забелин,
вчера се напили
и с крясъците си и със силната музика,
която никой нормален човек не би слушал,
пречеха на целия етаж да заспи,
което е грубо нарушение на режима в общежитието.
Но най-ужасното е,
че точно това е подтикнало девойката към самоубийство.
Те и пиянството им са причината.
Забелин е забравил да заключи и й е дал възможност.
Смятам, че не можем да им простим това.
Нямаме право.
Търсите изкупителни жертви. - Млъкни, Симаков!
Не искам изкупителни жертви, искам справедливост.
Имате ли предложения, Олга Василиевна?
Какво друго мога да предложа?
Това е ужасна ситуация и съм принудена да действам.
Предлагам изгонване
с последващо изключване от университета и от комсомола!
Тихо! Тихо!
Да гласуваме.
Кой е за изгонването на хората от стаи 220 и 240?
Ами...
Щом сте толкова несъзнателни,
ще гласуваме поименно.
И ще направим списък,
тъй че всеки от вас,
лично,
ще отговаря за провала на комсомолското гласуване.
Комсомолският секретар е тук
и той ще се заеме с това.
Още веднъж за тези, които не са разбрали.
Който е за прогонването, да вдигне ръка.
Единодушно.
След час да ви видя на изхода с багажа ви.
Ама че сте нашишкавели, гадове. Може да играете в цирка.
Отивам в 308-а, ще помагам да сглобят шкаф.
Трябва да отида. Ще взема и Забела.
Ще преспя при Ирка. А ти?
Гледам детето на Горохови. Ще ме приютят
Иван, отиваш в 517. Ремонтират я.
Не вдигай шум и не се показвай навън.
Ако те видят, ще изхвърлят всички ни.
Ваня, моля те, не пий повече.
Защо всички ме тормозите? Вече не пия. Върви.
Дойде ми вдъхновение.
Добре, върви.
Забела, не отиваме в 308-а и вътре няма шкаф.
Отивам на място, за което Нели не бива да знае. Ела.
Иди в 701-ва при Кира Колесникова.
Заминава след три дни.
Гордостта на университета се прехвърля в Москва.
Намерих й някои неща, няма да те изхвърли.
Можеш да останеш там три дни, докато измисля нещо.
Благодаря. Сам ще се оправя.
За това с ключа...
Благодаря, че не ме издаде.
Ако не идеш в стаята, ще се чувствам гузен.
Моля те, иди. 701-ва.
До прозореца има саксия, ключът е под нея.
Тя не е там в момента.
Върви, Забела.
Игор не приема откази.
Прехвърлят ме в Москва,
а ако те намерят тук, ще ме изключат.
Трябва да си вървиш.
Веднага си тръгвам.
Ти ли я видя да пада?
Да.
Беше от моя курс.
Седяхме една до друга.
Вечно си дъвчеше косата, подлудяваше ме.
Иначе никой не я забелязваше.
Защо го е направила?
Заради Ренат.
Ужас.
Ако не бях забравил да заключа вратата към покрива,
това нямаше да се случи.
Ако няма къде да спиш, може да останеш.
Но утре трябва да си тръгнеш.
Храната на Аска е в хладилника.
Има достатъчно за днес.
Нахрани я в пет и не й давай сладко - изрива се.
Аз ще я нахраня сутринта, а ти - довечера.
Добре.
Това е, тръгвам.
Мама ни чака. Дай ми целувка.
Чао. - Чао.
Самота, без всякакви тълпи.
Не знам, Ирка...
Нощес почти не спах, все си мислех за Ваня.
Усещам го, разбираш ли?
Чувството никога не ме лъже. Родена съм с интуиция.
Знам, че и той ме обича.
Може да пие много и понякога да е груб...
Но какви стихове пише, трябва да ги чуеш.
Той е гений.
Но никой не го разбира. Само аз.
Добре, нека твоят гений да те обича за това.
Аз нямам полза от такива гении.
Не помагат в живота.
Затова един ден съм с този, а на другия - с онзи.
Търся надежден мъж. - С кого си сега?
Няма да повярваш!
С Гапон.
Три часът е! Кой се е довлякъл?
Ирка, отвори!
Ян, полудя ли? Вече спим.
Стига глупости, отвори, или ще разбия вратата
Подарък за теб. Благодаря, че ме приюти.
Игор, да не си се побъркал?
Дреболия.
Знаеш ли,
бях екскурзовод в Кавказ, качих се на Елбрус.
Там небето е толкова ясно, звездите са колкото юмруци...
Колко много неща си виждал!
Баба живее в Адлер. Там е прекрасно.
Какво ще правиш през лятото?
Там има море - може да плуваш или да се печеш.
Ще дойдеш ли с мен? Ще те запозная с мама.
Надя,
да не прибързваме.
Ти си изключителна и това може да стане сериозно.
Нека поживея тук и да видим как се чувстваме. Става ли?
Добре.
Ще затворя.
Жив ли си?
Май да, но не съм сигурен.
Как може да не си сигурен, че си жив?
Ти сигурна ли си, че си жива?
Аз съм отговорник на курса и гордостта на университета.
И как се чувстваш?
Като в усмирителна риза.
Това не е бар! Пийте си в стата.
Защо си така строга и непристъпна?
Да го оставим за утре. - Защо е толкова тъмно?
Угаси. Светка спи.
Льошина ли?!
Нелегално е тук. Влез, Ренат.
Майната й, нека спи.
Днес съм добър.
Не ми пука за нелегалните,
но Караваева ще си получи заслуженото.
Не ми пука, Ренат.
Да я събудим ли да пийне?
За какво ни е? Нека спи.
Ян, престани.
За вас, деца! - Ура!
Недей!
Не се притеснявай от него. И той е човек.
Не ме пипай! - Ще ти дам пак стая.
Не ме пипай, урод!
Симаков, какво правиш?
Ела при нас. Хайде!
Вижте кого намерих. Ще се повеселим.
"От сибирската тайга до британския бряг
Червената армия е най-силният враг!"
Здравейте!
Иван. - Мила.
Иван. - Саша.
Да пием за запознанството.
Има водка.
Фокус.
Ето така.
Позволете.
Симаков, чух, че те изгонили от общежитието.
Аз съм
същината на това място, пулсиращото му сърце.
Невъзможно е да ме изгонят.
Ще се връщам непрекъснато като кошмарен сън.
Ще си прогорите панталоните.
По дяволите!
Поздравявам ви.
Току-що пропуснахте шанса да видите чисто гол мъж.
Ваня, изпи ли го? Допивай и си върви.
Защо да си вървя? Вие ме поканихте.
Да обсъдим щекотливите въпроси -
всичко, което изяжда сърцето на истинския съветски човек.
Вас какво ви гложди?
Нищо, Ваня. Всичко върви гладко и спокойно.
Ние не сме клоуни като теб.
Моля те, върви си.
Добре.
Хубаво е да е спокойно и гладко.
Ще ви изрецитирам нещо.
Не искаме, Симаков. Писна ни от теб.
Задушаващо е да живееш зад прозорците с капаци;
гадно е да спиш в гнездо на дървеници.
Поглеждаш наоколо - само ями и канавки.
Поглеждаш нагоре - полковници и облаци.
Дните се точат унило,
вчера и след три месеца
все е същото и няма да се промени.
Все едно ще се напиеш ли, или ще се обесиш.
Вдигнете се хора! На всички ни писна!
Време е да се надигнем!
Разбийте вратите и пуснете слънчевата светлина.
Ако го направим едновременно, те ще напълнят гащите.
Хора, чуйте ме,
трябва да се слушаме.
Все пак сме хора!
Отвори вратата!
Не ме ли разбра? Казах да се махаш!
Успокой се.
Вън!
ТУ-134 захожда за кацане.
Милиция! Отвори!
Здравей.
Дай ключа.
Може ли да си взема нещата? Вътре има бебе.
Аз ще гледам бебето, не ме мързи.
Хайде, вземи си нещата.
Ако пак те хвана, ще викна милиция.
Свърши ли? Може ли да си вървя? - Чакай.
Харесва ли ти да живееш така?
Как? - Като беглец.
Не можеш да се скриеш от мен в общежитието.
Навсякъде ще те намеря.
Когато се умориш, ела при мен, ще те вкарам законно.
Помоли ме мило, и ще ти намеря място.
Ти знаеш как да бъдеш мила.
Още помня втори курс.
Наври си спомените отзад, уроде!
Какво правиш?
Благодаря ти, но трябва да тръгвам.
Къде отиваш? Каза, че ще живееш с мен.
Катя е. Идва на чай.
Незаконно пребиваващ.
Вън!
Казах да се омиташ!
А теб ще изхвърля като проститутка, разбра ли?
Ще намеря пътя. - Ще те изпратя.
За да не се отбиеш при някоя друга уличница.
Разбирам. - Какво разбираш?
Ще ме изпратите.
Трябва да разбереш още нещо. - Какво?
Може да се споразумеем, Игор.
Когато ти трябваше нещо, идваше при мен, нали?
Сега на мен ми трябва нещо. Ела и ще го измислим.
Къде беше?
Бягам като преследвано животно, а на теб не ти пука?
Ако нещо стане, ще бягам с теб. Гледай внимателно.
Ще направиш ли нещо, или вече се отказа?
Може да намеря стая в града без регистрация.
Уредил съм нещо и почти събрах парите.
Ще забравим общежитието като кошмарен сън.
Ще бъдем само двамата. На другите не мога да помогна.
Ти и аз в една стая? Възможно ли е?
Говориш за пристъпи на гняв, последвани от луда страст?
Така живеем и сега, кое му е различното?
Не очаквай да ти готвя и да те чакам след работа.
Трябва да е честно.
Ще бъде като празник.
Ще ходим голи, ще пушим в леглото, ще си купим касетофон.
Край на домакините, студентските съвети и комендантите.
Само ти и аз.
Защо веднага реши, че ще сме голи?
Ако искаме, ще ходим голи,
или ще се увиваме в чаршафи като древни римляни.
Няма да взема изпита.
Какво ти става?
Това е центърът на Брока -
позволява да говориш със завършени изречения.
А това е областта на Вернике. С нея разбираме езика.
Ти явно нямаш проблем с тях, мисля, че ще се справиш.
Здравей, Кира! Запознай се с Нели.
Трябва да си поемем дъх. Ботова патрулира по етажите.
Здравей, Кира! - Здравей.
Как върви, Забела?
Стават ли касетите? - Да, уча по тях.
Искаш ли чай? - Давай.
Забела, не те ли настаних добре? Чисто, акуратно.
Ще остане още два дена, както се разбрахме.
Да.
Може ли да поговорим?
Помня, че имаше две рубли. Заеми ми една.
Ще ти я върна, трябва да събера шест.
Кира, скоро ли заминаваш? - Вдругиден.
Имаш късмет, че отиваш в Москва.
Купи ли си нови дрехи?
Не. - Как така?
Там всички се обличат модно, трябва да се впишеш.
Сред кого? - Сред всички!
Искаш ли да ти дам някои от моите дрехи?
Благодаря, Нели, няма нужда.
Къде го сложих?
Ето.
Не го нося, а цветът е като за теб. Какво ще кажеш?
Не, чакай.
Точно за теб, ще подчертава гърдите ти.
Обърнете се, момчета. Пробвай го веднага.
Кога ще се видиш със следователя?
В понеделник. В два. - Кажи му цялата истина.
Как така не го искаш? - Спокойно, не го иска.
Защо си се впила в нея като кърлеж?
Искам да помогна. - Не е помощ, ако е нежелана.
Колко мъдро. Игор Мъдреца.
Стига, мир.
Трябва да тръгваме. Да намерим къде да спим довечера.
Чао, Забела.
Кира, успех. - Чао.
Хайде.
Колесникова, правим ти изпращане!
Вземи тъпака и да вървим. - Не е тъпак.
Какво значение има? Хайде! Ко-лес-ни-ко-ва!
Нашата отговорничка!
Умна, красива - гордостта на университета
Кира Колесникова!
Кира, покажи на Москва мощта на свердловската младеж!
Ура!
Оттук ли е скочила? - Да.
Аз й склопих очите.
В тях имаше живот, а после той угасна.
Тогава ги затворих.
Да вървим.
Утре е последният ми ден. Трябва да си стегна багажа.
Ваня...
Търсих те навсякъде.
Защо си пил пак? Ти ми обеща.
Защо си дошла?
Само мърмориш.
Какво ти става, Ваня?
Нужен си ми.
Много ми е зле.
Писна ми от теб.
Толкова си тъпа...
И обикновена.
Слушаш ме,
но нищичко не разбираш!
Да ми дадеш пари за водка ли дойде?
Не ми трябват.
Ненавиждам те.
Следваш ме като куче,
махаш с опашка -
иде ми да те сритам!
Разкарай се оттук!
Вън!
Значи следващият изпит е странен?
Моля те, недей, Ян.
Искаш ли краставичка?
Трябва да ни абонират за погребенията на вождовете.
И този няма да изкара дълго.
Още една причина да празнуваме.
Ако продължим да пием така,
те ще си отмъстят. - Мисли какво говориш.
Искаш ли салам? - Не.
Защо се довлече тук?
Вчера бях мил, днес съм лош.
Върви си. - Ян...
Кое не разбираш, нелегалната?
Ставай и си тръгвай! - Света, чакай.
Казах, вън!
Какво беше това?
Седни.
Ренат, настани ме някъде. Няма къде да спя.
Вземи си нещата, ще донеса ключа.
Къде да ги занеса? - В запечатаната стая.
Работи за мен.
Ще идвам.
Мокра си.
Защо всички се правите на девици,
когато ви се иска?
Пусни ми кротко и си живей.
Искам само да помогна.
Ренат, моля те, недей.
Боли...
Донеси кърпата.
Какво става със стаята?
Вече мечтая да ходя в тога.
Чистите дрехи свършват.
Има по-важни неща от твоите парцали.
Обещаха ми, но не се получи. Търся други варианти.
Защо нервничиш? Каза, че е почти уредено.
Няма да разбереш. Не е като кондензираното мляко.
Ти и него не намери.
Какво искаш от мен?
Да се оправдавам?
Ти какво си направила? Какво можеш да направиш?
Аз ли трябва да търся стая? Добре.
Кое е добре?
Не е като да мериш дрехи пред огледалото.
Трябват мозък и връзки.
Значи съм тъпа? - Ти го каза.
Сама ще си намеря стая. - Намери си.
Ще си намеря. - Намери си.
Ще си намеря. - И къде ще я намериш?
Ще ида при Гапон.
Отключено е.
Влез. Седни.
Някои жени харесват млади момчета.
Младежите им се усукват, ласкаят ги,
въртят ги на пръста си.
Но, Игор...
Аз не съм от тези жени.
Олга Василиевна... - Мълчи.
Забелин те слуша.
Кажи му да не споменава Ренат пред следователя.
Така ще живеете спокойно.
А ако не се съгласи? - Постарай се.
И все пак?
Кога ще ходи при следователя?
В понеделник, в 14 ч.
Не бива да стигне дотам.
Какво значи това?
Гапон ще те намери и лично ще говори с него.
Добре.
Може ли да ги взема? - Вземи ги.
Но ако викнат Ренат в участъка,
пак ще изгоня всички ви, така че се постарай.
Какво правиш тук, Света?
Живея тук.
Така значи.
И кога?
Какво кога?
Кога пусна на Ренат?
Вчера.
Как можа?
Как можа да омърсиш всичко? Защо?
С онзи човек на същото легло в същата стая.
Какво трябваше да направя?
Не издържам всички да ме гонят.
Не мога. Измъчих се.
Измъчила си се?
Ти си се измъчила?!
А на мен по-леко ли ми е?
Но не скачам в лайната с главата напред.
По-лесно ли ми е? - Да!
Да, аз съм уличница, която се чука за жилище.
Това ли искаше да чуеш? - Но аз те обичам, Света.
Обичаш ме?
Ти си неспособен да обичаш друг освен себе си!
През цялото време се напиваш и пишеш тъпите си стихове!
Не ти пука за мен!
Вчера дойдох при теб: "Ваня, помогни ми!
Ваня, не ме прогонвай".
И ти ми наговори такива неща, че не мога да те гледам.
Ти си труп.
Труп. Изгорял отвътре.
Млъкни.
Дори ми хареса Ренат да ме чука.
Точно тук.
Само смей да ме пипнеш!
Здравей.
Игор, каква е тази стая? - Ще обясня, щом всички дойдат.
Няма да стоя в една стая с него. - Защо го доведе?
Спокойно, той живее тук.
Аз спрях. Ти си налей.
Другари икономисти,
поздравявам ви - лошите времена свършиха.
Да полеем новия дом.
Заповядайте...
Казах ви, че ще се оправим, вие не вярвахте.
Откъде ги взе? - Какво значение има?
По-важното е, че ще продължим да живеем комфортно тук.
Света, защо пиеш така?
Има причина. - Разбира се.
Боклукът седи тук. - Моля те, успокой се.
Да не помрачаваме празника.
Утре Забелин ще ходи при следователя,
а вие разваляте настроението.
Какво ще му кажеш?
Как какво? Истината.
За Ренат ли? - Да.
Другари, трябва да спасим Забела. Той е идеалист.
Знаеш ли какво ще стане? Ще го отърват.
Ботова ще каже, че Ренат е бил с нея,
и ти ще пострадаш.
Нека го отърват. Ще кажа истината на следователя.
Добре, ще я кажеш. Браво! И на кого ще помогне това?
Момичето е мъртво, а ти трябва да живееш тук.
Ще викнат Ренат на разпит. Ботова ще се вбеси.
На улицата ли искаш да живееш?
Но Ренат я изнасили
и тя скочи.
Какво ме молиш? Да го прикрия ли?
Защо го караш това? - Нищо не го карам.
Искам само да се пази, това е.
И защо си се загрижил?
Защо ли?
Ако им каже истината, пак ще изритат всички ни.
Виж, Забела.
Ето заповедите за настаняване.
Утре ще отидеш при следователя
и няма да споменаваш за Ренат.
Така пак ще заживеем тук.
А ако кажа нещо? - Пак ще ни изхвърлят.
Боклук номер две.
Разбрал си се с Ботова.
Какво си направил? Как можа?!
А какво да направя? Щеше да легнеш с Гапон.
Боклук номер три. А как се клехме!
Забела, кажи истината. Не ми трябва заповед.
Не е така.
Забела, ако не ти пука за теб, помисли за нас.
Мисля. Затова ще им кажа истината.
Каква е ползата от това? - Има полза.
И каква е?
Момичето, което умря, се е бояло от смъртта като нас.
Не разбирам какво искаш.
Нели да спи с Гапон ли?
Този да се напие до смърт?
Ренат да чука Света? Това ли искаш?
Не искам това. Вие избирате тези неща.
За какъв избор говориш?!
Забела иска да остане чист.
Всички платихме, а той не иска, не разбирате ли?
Не съм платил за нищо. Не ме замесвай.
Ти никога не плащаш! Аз плащам за двама ни, мръснико!
Кучка!
Долу ръцете!
Забела, мислех си,
по-велика ли е истината от човек? От жив човек.
Бог обича хората, не истината.
А ти обичаш само истината.
Така излиза.
Ако има Бог, Той едва ли разделя истината от хората.
Но да кажем... - Защо седиш с него?
Напразно го уговаряш. Не иска.
Защо мислиш, че е скочила заради Ренат?
Той е нормален човек, пили сме заедно много пъти.
Видял си го да чукаш на вратата й
и си решил, че е убиец.
А ако това не е истината?
Вземи Светка - тя по свое желание легна под него.
А дори това да е истината, твоята шибана истина,
защо не му простиш?
Нали си принципен!
Забела, или си с нас, или не си.
Утре няма да мога да ти помогна с нищо.
Разбрах.
Е, какво реши?
Не мога.
Ела тук.
Ела и легни.
Ботова взе леглото ти.
Не знае, че си тук.
Замалко да я питам къде го носи, след като ти живееш тук.
Кира... - Какво?
Сънуваш ли?
Преди сънувах.
Сега - почти никога.
Ами ти?
Винаги едно и също.
Има пясък и много вода.
Не съм виждал толкова много.
Някакъв остров...
Звучи красиво.
Ще ми се да видя съня ти.
Отивам в деканата за направление.
Ако искаш, ела с мен.
Не мога. Отивам при следователя.
А ще ме изпратиш ли до гарата?
Влакът заминава в 20 ч., трябва да тръгнем в 18,30 ч.
Да, дотогава ще се върна.
Тогава до довечера.
Здравей. - Какво става?
Той не се съгласи. - Къде е сега?
В стая 701.
Не го удряйте силно.
Излизай!
Хайде!
Продължавай.
Къде отиваме? - Мърдай!
Не искам да говоря с него. - Не отиваме при него.
Няма да отида там. Не, спри!
Здравей.
Светлана...
Тя търси Забела...
Май беше тук. Или не. Може да е излязъл.
Някой виждал ли е Забела?
Гапон знае откъде да го вземе. Започваме живота си начисто.
Какво става с теб?
Нищо. Това е проблемът.
Ще тръгвам.
Никъде няма да ходиш. Днес никой никъде няма да ходи.
Ще танцуваме.
Пийни едно за мен и тръгвай. - Не искам.
Не искаш да ни познаваш?
Твърде мръсни сме за теб. Е, такива сме.
Остави я. Не иска да пие с вас.
И аз не искам!
Остави я, така е цяла вечер.
Забела изнерви всички ни вчера, а после си тръгна.
Аз ще се погрижа.
Забела няма да дойде.
Къде е той? - Не знам.
Дай ми цигара, урод.
Излизам на улицата, тук ще ми изтекат очите.
От кой етаж си?
Какво е станало?
Какво е това?
Какво е станало? Забела...
Не диша ли?
Забела!
Не диша! Викнете полиция, линейка!
Ти ли го уби?
Забела!
Ти си го убил.
Ще те затворят! Забела!
Забела!
Превод МАРИАНА ДИМИТРОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО