Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A KOLLÉGIUM
De büdös van!
Zokniban alszik a pasid.
- Felébresszük őket? - Aha.
Ébresztő, barlanglakók!
Nem aprózták el. Fel se tudnak kelni.
Szívem, nagyon rám férne egy cigi.
Nem feszegetem, hol voltál tegnap, nyugi!
Egy cigi, és mintha itt se lettem volna.
- Na, Igor, nálad mindig van! - Találsz ott, a fiókban.
Oké...
Szemét! Nincs is itt semmi.
Nézd meg az ablakpárkányon...
Csak hagyj aludni!
Sóher vagy cigit adni, mi, Kaminszkij?
Megvan!
Hazug!
Jó reggelt, Zabela!
Zabela, hogy van, hogy egy ilyen derék fizikus...
Majdnem matematikus...
...ilyen felelőtlen, káros hatással lévő...
- Nem káros, csak semmirekellő. - ...link humanitáriusokkal lóg?
De kedvesek vagytok...
Nelli...
Szerintem ő az egyetlen, aki kedvesnek tart.
Azért szerettünk beléd.
- Házasodjuk össze, Zabela! - Minek?
Már most itt cigizel az ágyamban.
Zabela szellemeskedik.
Zabela, egy év múlva
mind a négyen lediplomázunk, és el fogunk tűnni.
Te meg itt maradsz nélkülünk még három évig.
- Nem fogtok meglátogatni? - Hagyjál már!
El fogjuk felejteni egymást, minden a múlté lesz.
Szóval ne vesztegessük az időt, Zabela!
Csókolj meg!
Ha elveszed őt, úgyis megcsal.
Szenvedni fogsz, de attól csak még jobban fogsz szeretni.
Nem baj a szenvedés, ha a vége jó.
- Botova! - Ég veletek, fiúk!
Jók legyetek!
Szimakov!
Alszik?
- Jó reggelt, Olga Vaszilijevna! - Betörte az ajtót a negyediken!
A falat is összefirkálta a hülyeségeivel!
Keljen fel, hallja?
Kelés, maga tróger!
Összehívom a hallgatói önkormányzatot, és repülni fog innen!
Elegem van magából!
Menne inkább csövezni!
És magukat is figyelem ám.
Meg a két kis cafkájukat.
Gratulálok, Iván! Bámulatos vagy.
Olga Vaszilijevna!
Könyörüljön meg Ványán! Próbál javulni, de idő kell hozzá.
Már hat hónapja javul.
- Hol az eredmény? - Ne segítsünk valamivel?
Mondjuk megjavíthatnánk az ajtót. Újra is festenénk.
Maga és még ki? A részeges Szimakov? Csak púp a hátamon.
Még el se kezdődött a félév, és bolondok háza van itt!
Olga Vaszilijevna!
Ha annyira rendes akar lenni, cserélhetne zárat a tetőn.
Azonnal intézkedem.
Egyébként... mi az oka?
Miért járkál oda mindenki? Mi olyan jó odafönn?
Én a kilátást okolom, illetve a szentimentalitást.
Bár jómagam sosem mentem föl.
Aha, persze, sosem.
A férjemnél van az új zár.
Ellenőrizni fogom a munkát.
Iván! Tudom, hogy hallasz. Súlyos mulasztásokat követsz el.
Botova simán kivág bárkit.
Tartózkodási engedély nélkül mi lesz?
Nem kapnánk munkát, és lakhelyet se találnánk.
Aludjunk az utcán, zsaruk elől bujkálva?
Egy évet kapnánk csavargásért,
és búcsúzhatsz a fényes jövődtől.
A saját sorsodat leszarhatod, de gondolj ránk!
Jól van, na! Hallottalak, felfogtam. Kösz, anyu!
Elképesztő! Ennyi pia után más már meghalt volna.
Na, gyere!
Mi az?
Olga Vaszilijevna küldött az új zárért a tetőre.
Majd én.
- Ő mit keres itt? - Segít.
Na, nézze csak meg!
A kulcs.
És...
...ez is az öné.
Biztos kikészíti ez a munka.
Csakhogy senki se értékeli.
Én igen! Mindenki értékeli, nagyon is!
Ha értékelne, meglátogatna néha.
Elsőéves korában folyton átjött. Beszélgettünk a Kaukázusról...
- Már nincs hasznom, és elfelejtett. - Nem felejtettem el.
Csak nagyon sokat kell tanulnom.
De egy nap beugrom, ígérem.
Jó-jó.
Most nem csapott beléd villám?
Kis kézügyesség! Egy hétig a tiéd.
Minek ez nekem?
A tető az egyetlen hely a koliban, ahol egyedül lehetsz.
Ha besokallsz, húzás oda, oké?
Oké.
De ha lebuksz, nem tőlem van a kulcs. Na, menjünk!
- Szia, Nelli! - Szia, Násztya!
- Karavajeva! Gyere ide! - Mit akarsz?
Így beszélsz a Komszomol vezetőjével?
Gapon, részeg vagy? Reggel tíz van.
Gyere be egy kicsit! Na, mi van? Gyere!
Ezt a disznóólat...
Mizújs?
Halkan!
Ribanc!
Te szemét, ez fájt!
Fáj!
Hülye kurva!
- Igor! Hagyd! - A komszomolosnak bármit szabad?
- Bízd rám! - Rám nem lehet?
Mindenki máshoz ért.
Haver, rendet kéne itt rakni...
Na, Gapon!
Beszéljünk, mint férfi a férfival!
Hagyd Karavajevát, oké?
Miért? Régen is szórakoztunk...
- Kaminszkij talán el akarja venni. - Mi?
Miért, ő jobb nálam? Lehet, én is elvenném.
Nem kapsz tőle semmit, hidd el!
Barátként mondom, hogy felejtsd el, és...
Menj a picsába a kéréseiddel!
Hagyjuk ezt a hangvételt!
Én rendesen beszéltem.
Nem kell féltened engem.
Akkor se kellett, amikor lekapcsoltak?
Ki húzott ki a bajból? Én!
Amikor jöttek a szakiskolások, ki védett meg? Én.
Szóval barátként kérlek: hagyd Karavajevát békén!
Takarodj kifelé, barátom!
Húzz innen!
Nem hallod?
Takarodj!
- Tudod te, ki vagyok? - Jól figyelj, Gapon!
Békén hagyod Nellit, és békén hagyod Igort.
- Köcsög! - Mondom tovább:
ha nem hagyod békén Nellit, bepanaszol téged megerőszakolásért.
- És a tanúk? - Én vagyok a tanú, Gapon! Én!
Hallottam a kiáltozást a szobámból.
"Amikor csendben vagy..."
"nem tudom,"
"nem emlékszem..."
"Nem látom..."
"Nem látom,"
"mi van körülöttem."
Na, közgazdász elvtársak! Megjött az áru.
Honnan van?
- Szálljunk be pénzzel? - Aha.
- Hoztál sűrített tejet? - Nem, szívem, nem volt.
Kár. Mehetek érte én.
Vegyél, amennyit akarsz, édes! Kész a tészta?
Ne legyél bunkó! Nem szolgák vagyunk.
Az biztos. Egy szolga nem ragadós tésztát főzne.
Mindjárt hozzád vágok valamit!
Vágd a húst a tésztába!
Bort, Zabela?
Neki csak semmi bor! Fiatal és ártatlan még.
Hozzámegyek majd feleségül.
- Nem, én fogok. Ne állj közénk! - Ringyó!
Egyikőtök se érdekli Zabelát.
Ő nem e világi ember,
és a ti nőiességetek csak eltereli a céljaitól.
Az emberiség szolgája, ti meg útban vagytok.
Nem tudom, Ványa.
Egy okos feleség sosem volt akadály az emberiség szolgálatában.
Na!
Iszunk?
Várj, mondanék pár szót.
- Egészségünkre, és kapják be! - Ványa!
Ha megint bepiálsz, nem foglak szeretni.
Szóval nyárra már nem leszünk itt.
A négy itt töltött év mindent megváltoztatott.
Otthon folyton apámat hallgattam az "elvárja a párt" szövegével.
Nem tudtam, mennyire más lehet az élet,
nem tudtam, milyen tényleg önállónak lenni.
És aztán jöttem én.
Igen. Akkor léptél te az életembe, Iván.
De sajnos hamarosan véget ér mindez.
A diploma után ki tudja, hova a faszba küldenek.
De itt és most együtt vagyunk, boldogok vagyunk, és szabadok.
Emlékezzünk mindig erre a napra. Egs!
- Egs! - Egs!
- Egészség! - Egs!
Szép beszéd volt, Igor.
Bár téged nem küldenek fasz tudja, hova,
úgyis kidumálod magad.
Menj hozzá! Akkor neked se kell menni sehova.
Jó ötlet! Mit mondasz?
Azt, hogy sose bíznék benned. Te meg a szövegeid...
"Annak idején túrákat vezettem az Elbruszra."
"Olyan tiszta ott az ég, olyan mély, hogy öklömnyiek a csillagok."
"És úgy tündököltek..."
"Mint a szemed..."
Nálam is ezt a dumát dobta be, de átláttam én rajta.
Pontosan erről beszélek.
Kár. Jobban járnál egy materialistával.
Nem tudsz te semmit a nőkről, Iván.
Tudjátok, mit imádok legjobban a koliban?
Itt nem lehet hazudni.
Igazad volt a szabadságról, Igor. De mindenki a maga módján szabad.
Neked azt jelenti, hogy azt szeretsz, akit akarsz,
azt csinálod, amit akarsz. De például Gaponnak
a szabadság káosz.
Az ilyen szabadság tönkretesz. Szarrá rohadsz, és észre se veszed.
Igyunk a lelkiismeretünkre, és hogy sose rohadjunk meg! Egs!
Esküdjünk kisujjal?
- Esküszöm. - Esküszöm.
- Zabela? - Zabela?
Zabela!
- Mit kummogsz? Mondj valamit! - Beszédet!
- Na! - Beszédet! Beszédet!
Amikor beköltöztem, feltűnt, hogy kikötődött a cipőfűzőm.
Esett az eső, sáros volt a föld,
nem akartam összekoszolni a cuccaimat, szóval hagytam a cipőt...
Kezdődik...
Nelli, ez komoly.
Bocs!
Tehát véletlenül kerültem mögétek a sorba,
és lett ez a szobám.
Sokszor gondolok arra,
hogy mi lett volna, ha megállok cipőt kötni.
Ha nem esett volna.
Valaki mással laknék, és nem is ismernénk egymást.
Tehát az a pillanat, amikor a cipőfűzőmön törtem a fejem,
az volt az a pillanat, ami eldöntötte a sorsomat.
Nagyon ijesztő,
hogy ilyen fontos döntéseket véletlenül hozunk.
Létezik egyáltalán valódi szabadság?
És ha nem, hogy tartsuk be az ígéreteinket?
Hányszor mondjam még?
Gyereknek alkoholt ne!
Szűz elméknél kontraindikált.
Leülhet, Zabela, ötös!
Repülj, Zabela!
Repülj!
Ma este itt tartalak.
- Mint egy rabszolgát? - Mint egy kedvenc ágyast.
- Az ágyasok manipulálták a királyt. - Nincs ellenemre.
Szveta...
Nem tudok írni.
Adj egy kicsit...
Sietek.
Gyere ide!
Engedd el magad, Zabela!
Sosem táncoltál még?
Nem értem rá ilyesmire suli mellett.
Bocs, de tényleg reménytelen vagy.
Voltál már lánnyal?
Akarod, hogy...
Csak viccelek, Zabela!
Poén volt.
Megint adtam pénzt Ványának vodkára.
Tudom.
Néha fogja, és eltűnik.
Magamra hagy.
Szoktál rá haragudni?
Nem.
Mindig megbocsátok.
Gyönyörű verseket ír, Zabela.
Odafekszik mellém,
a mellkasomra hajtja a fejét, és elkezd szavalni.
És könnybe lábad a szemem.
Közben meg csókolgatom, mint egy bolond.
Nem vagy bolond, Szvetlána.
Zabela, mi van veled?
Karolj át!
Olyan rendes vagy...
Sose változz meg!
Megkeresem Ványát, nehogy hülyeséget csináljon megint.
- Na, nem akarsz játszani? - Mit játszani? Menjen innen!
Nem akarok... Menjen innen!
Mi az, olyan nehezet kérek?
Hagyjon békén!
- Kérem, hagyjon békén! - Miért nézel szörnynek?
- Hagyja békén! - Ne pofázz bele, köcsög!
Hagyja békén! Megkérte rá!
Engedjen el!
- Helló! - Helló!
Olga Vaszilijevna!
Itt a férjem.
Renát látta Zabelát lejönni a lépcsőn reggel.
Jó napot!
Teljes neve?
Zabelin Pavel Szergejevics.
Kollégiumi tartózkodás indoka?
Nappali tagozatos hallgató.
Beszéljen, hallgató!
Levittem a szemetet.
- Hajnali ötkor? - Ittak! Ő meg a cimborái,
Szimakov és Kaminszkij!
- Mint minden éjjel! - Rám bízná a kihallgatást?
Elnézést!
Ismerte az áldozatot?
Nem.
Reggel látták magát lejönni a tetőről.
Így van.
De az ajtó elvileg zárva volt.
Ellopta a kulcsomat, nyomozó elvtárs.
Ő és a barátja segítettek zárat cserélni.
Holnap összehívom a hallgatói önkormányzatot...
Mindenkit kilakoltatok. Igort is! Nem tolerálok bűnözést.
Ellopta a kulcsot?
Igen.
Egyedül volt odafent? Mit csinált?
A szemetet vittem ki.
És pont a tetőn kötött ki.
Ittak és hangoskodtak!
Az a szegény lány érzékeny volt. Kezdődik a félév.
Mit fogok mondani a szüleinek? Erre gondolt?
Panaszkodott a lány?
Nem.
Nagyon csendes volt.
Maga erőszakolta meg, és leugrott a tetőről.
Közbe akartam lépni, mire megütött.
Nem is érez semmit?
Hol a nyoma?
Hol a nyoma, hogy megütöttem?
Maga gazember!
Öngyilkosságba hajszolta a lányt, és még a férjemre keni!
- A szemébe mondja... - Csendet!
Különben mindhármójukat beviszem.
Maga jöjjön az őrsre hétfőn! Végigvesszük az este minden percét.
Szép kis kollégium!
Zabela, szerinted van valami a halál után?
Tudod, menny, pokol...
kozmosz, reinkarnáció...
vagy Isten?
Komolyan tudnom kell, Zabela.
Például Isten.
Benne hiszel?
Olyan képmutatóak vagyunk.
Azt a szegény lányt hibáztatjuk,
de milyen bűnt követett el?
Bármelyikünkkel megtörténhetett volna.
Mindenki tudta, hogy Renát odajár,
de ő tűrte, csak hogy itt lakhasson.
Én is tudtam. Te is tudtad.
Akkor miért hallgattuk el?
Aztán végül megelégelte,
és leugrott.
Tehát ha nincs Isten...
akkor...
ez a vége?
Hogy lehet ez, Zabela?
És ha van Isten...
miért enged ilyesmit?
Hogy lehet hinni benne?
Vagy hogy nem lehet?
Inkább az számít, hogy ő higgyen benned,
feltéve persze, hogy létezik.
Hogy érted, hogy ő higgyen bennem?
Úgy látom, hogy Isten az erősekben hisz, Zabela.
A lány erős volt.
És most Istennel van.
Én is öngyilkos lennék, csak még hamarabb.
Nem hagynám, hogy úgy megalázzanak.
Gyere Szimakovért!
Megjelent részegen, és csak ott ül...
Tanulnom kéne.
Egyél!
Gyűlöllek.
Gyűlöllek!
- Gyűlöllek! - Elég legyen!
- Gyűlöllek! - Elég!
Gyűlöllek! Gyűlöllek!
Mama, ne! Kérlek, ne!
Ó, istenem! Semmi baj!
Semmi baj.
Öntsétek!
Köcsögök...
Mi van?
HÖK-ülés! Zabela, te indulj! Jövünk mi is.
Zabelin!
Jöjjön!
Na! Gyerünk!
Tegye ki a székeket!
Zabelin, maga rendes gyerek.
Tudom, hogy Kaminszkijtól van a kulcs. Maga sosem lopná el.
Mondjon igazat az ülésen!
Hogy Igor lopta el a kulcsot, és odaadta.
Kilakoltatom őket, de magát nem.
Maga itt maradhat.
Amikor beszél a nyomozóval, mondja, hogy nem látta Renátot.
Eleinte feketén lakna itt, nem szólok senkinek.
Aztán majd lepapírozzuk.
Nem a kulcs a gond.
Én láttam Renátot.
De mit látott ténylegesen?
Hogy bekopog a lányhoz?
Be akart menni, és a lány nem engedte be.
De Renát betolakodott.
Miért?
Maga is tudja azt.
Mit tudok?
Sajnálom magát. Őszintén.
Miért?
Mert olyan emberrel él, aki nem szereti.
Mindenki itt van, kivéve Szimakov.
Szimakov hiányzik? Nem baj, majd jön.
Zabelin, álljon fel!
Elvtársak!
Tegnap szörnyű tragédia történt.
Egy hallgatónk öngyilkos lett.
Zabelin ellopta a tető kulcsát,
lerészegedett és odavonszolta magát.
Még nem tudjuk, pontosan mit művelt ott,
de elfelejtette bezárni az ajtót.
Olga Vaszilijevna,
ez a magáé!
A forradalom és a kibékülés jelképeként.
- Megjavítottam az ajtót. - Csendet!
Szimakov,
humorizálni jött?
Látom, nem fogtak fel semmit.
A 220-as és 240-es szoba. Jól van.
Jól van.
Akkor mehetnek az utcára.
- Nekik mi közük hozzá? - Hogy mi?
Megmondom!
Szimakov, Kaminszkij,
Karavajeva, Lejusina
és az ott, Zabelin,
ittak tegnap este,
és az ordibálással meg hangos zenével,
amit normális ember sose hallgatna,
felverték az egész emeletet,
és két lábbal rúgták fel a kollégiumi rendet.
És ami még borzasztóbb:
ezzel hajszolták öngyilkosságba azt a lányt.
A tivornyázással és iszákossággal.
És mivel Zabelin elfelejtette bezárni az ajtót, alkalom is adódott.
Nem várhatják el, hogy ezt megbocsássuk.
Megszegnénk a kötelességünket.
- Szóval bűnbak kell, igaz? - Fogja be, Szimakov!
Nem bűnbak kell, Szimakov.
Hanem igazság.
Van javaslata, Olga Vaszilijevna?
Kell ide javaslat?
Ez egy rettenetes helyzet,
és muszáj cselekednem.
Indítványozom...
a kilakoltatást...
valamint elbocsátást az egyetemről és a Komszomolból.
Csendet, csendet!
Szavazzunk!
Ki szavaz igennel a 220-as és 240-es kilakoltatására?
Nos...
Ha ilyen korlátoltan gondolkodnak...
akkor nyilvánosan szavazunk,
és le lesz írva minden,
hogy mindenki,
név szerint...
felel majd azért, hogy meghiúsít egy Komszomol-szavazást.
Tessék.
Itt van a Komszomol főtitkára,
könnyen megszervezzük.
Akkor még egyszer, ha valaki netán nem értette volna.
Kézfeltartással: ki szavaz igennel a 220-as és 240-es kilakoltatására?
Egyhangú döntés.
Egy órájuk van összeszedni a holmijukat, és távozni.
Sok elhízott disznó!
Mennétek inkább cirkuszba!
Ki hova megy? Én a 308-asba, segítek szekrényt szerelni.
Szerintem alhatunk náluk. Viszem Zabelát is.
Én Irkánál leszek. És te?
Én vigyázok Gorohov gyerekére. Biztos ad ágyat.
Iván, te menj az 517-esbe! Épp újítják.
Legyél csendben, és ne járkálj sokat!
- Ha lebuksz, mind repülünk. - Segíts, Légyszi!
Ványa, kérlek, ne igyál!
Mit nyaggatsz? Már nem iszom.
Van most ihlet bőven.
Oké, nyomás!
Zabela, nem a 308-asba megyünk, nincs ott szekrény.
Máshova megyek, Nelli is tudja. Gyerünk!
Te a 701-esbe mész. Kira Kolesznyikova szobája.
Az egyetem büszkesége, átküldték Moszkvába, 3 nap múlva megy.
Intéztem neki pár dolgot, valószínűleg befogad.
Három napig jól elleszel ott,
amíg kitalálok valamit.
Kösz, de majd kitalálok valamit én.
Zabela, az ügy a kulccsal...
Kösz, hogy nem köptél be.
Ha nem mész oda, bűntudatom lenne, érted?
Légyszi, menj! 701-es szoba.
Egy virágcserép alatt van a kulcs.
- A lány most nincs bent. - Oké, Igor.
Menj, Zabela!
Igor nem tudja, mi az a "nem"?
Moszkvába küldenek,
de ha téged megtalálnak itt, engem is kirúgnak.
El kell menned.
Megyek is.
Te vagy az, aki látta leugrani?
Igen.
Az évfolyamtársam volt.
Mellettem ült.
Folyton rágta a haját, nagyon idegesített.
Amúgy nem sok vizet zavart.
Miért lett öngyilkos?
Renát miatt.
Ez borzasztó.
Ha nem felejtem el bezárni az ajtót,
nem történik meg.
Ha nincs hol aludnod, maradhatsz.
De holnap menned kell.
Nelli! Ászja uzsonnája a hűtőben van.
Mára elég lesz.
Etesd meg ötkor, de édességet ne, kiütéses lesz.
Majd reggel jövök. Elég este megetetni, jó?
Jó.
Na, megyek.
Vár a mama. Adok puszit.
- Helló! - Szia!
"Csak a magány, nincs sokaság..."
Nem tudom, Irka...
El se tudtam aludni tegnap, folyton Ványára gondoltam.
Érzem.
Sose csal a megérzésem. Velem született képesség.
Tudom, hogy ő is szeret engem.
Igen, sokat iszik, és néha durva...
De olyan verseket ír! Hallanod kéne.
Egy zseni.
Mások nem értik meg igazán. Csak én.
Szóval szerelmes beléd egy zseni, na és?
Én nem tudok mit kezdeni a zsenikkel.
Nem tudnak megadni semmit az életben.
Azért vagyok hol ezzel, hol azzal.
- Keresem azt, aki igen. - Most kivel vagy?
Nem fogod elhinni.
Gaponnal...
Hajnali három van! Ki a franc vagy?
Irka, nyisd ki!
Jan, meghülyültél? Rég alszunk.
Egy nagy szart! Nyisd ki, vagy berúgom az ajtót!
Ajándék. Köszönöm, hogy itt alhatok.
Igor, megbolondultál?
Semmiség.
Tudod...
annak idején túrákat vezettem az Elbruszra.
Olyan tiszta ott az ég, olyan mély, öklömnyiek a csillagok...
Olyan sokat láttál, Igor.
A nagymamám Adlerben lakik. Szép hely.
Mit a terved nyárra?
Ott van tengerpart. Lehet fürödni, vagy csak napozni.
Eljönnél? Bemutatnálak anyámnak.
Nádja...
ne kapkodjunk el semmit!
Te különleges lány vagy, és ez komoly lehet,
de mit szólsz, hogy maradok még, és meglátjuk, milyen.
Jó?
Jó, rendben.
Becsukom.
Élsz még?
Igen,
bár nem olyan biztos.
Hogyhogy nem biztos, hogy élsz-e?
Te biztos vagy benne, hogy élsz?
Hát, végzős vagyok, az egyetem büszkesége.
És milyen érzés?
Mint egy kényszerzubbony.
Kocsma ez a szoba? Igyál a sajátodban!
Miért vagy ilyen szigorú?
Jan...
- Nem lehetne ezt holnap? - Mi ez a sötét?
Kapcsold le! Szveta alszik.
Micsoda? Lejusina?
Tegnap vágtuk ki! Renát, ezt nézd!
Faszom, hadd aludjon!
Ma rendes leszek. Gyere!
Na.
Leszarom azokat a potyalakosokat,
kivéve Karavajevát, de majd megkapja a magáét.
Nem érdekel, Renát.
Ne ébresszük fel? Egy italra?
Fasznak hiányzik most. Aludjon csak!
Jan... fejezd be!
- Egészségetekre! - Egs!
Ne!
Nem zavar. Ő barát.
- Hozzám ne nyúlj! - Visszaengedlek a koliba.
Hozzám ne nyúlj, bunkó!
Szimakov, mit csinálsz?
Gyere át! Gyere!
Nézzétek, kit hoztam! Kezdődik a buli.
"Akár szibériai tajgán, akár angol parton,"
"a nagy Vörös Sereg a végsőkig harcol!"
Helló!
- Iván. - Mila.
- Iván. - Szása.
Igyunk az új ismeretségre!
Helyes, van vodkátok.
Mutatok egy trükköt.
Így.
Kérhetek tüzet?
Szimakov, hallom, kilakoltattak.
Én...
a lelke vagyok a kolinak, a lüktető szíve.
Engem nem lehet kilakoltatni, öcsi.
Csak visszatérek újra és újra, mint egy rossz álom.
Lyukat égetsz a gatyádba.
Francba!
Gratulálok!
Ugrott az alkalom, hogy meztelenül láss egy férfit.
Na, Ványa, megittad a vodkát? Hajtsd fel, és sétálj egyet!
Séta? Mi van?
Ti hívtatok meg.
Beszéljük meg a komoly ügyeket,
azokat, amik emésztik az igaz szovjet népet!
Téged például mi emészt?
Semmi, Ványa. Minden békés, minden rendben van.
Mi nem bohóckodunk, mint te.
Légyszi, sétálj egyet!
Helyes.
A béke, az jó. Meg a rend.
Akkor szavalok nektek.
Nem kérünk a verseidből, Szimakov, elegünk van belőled.
"Bedeszkázott ablakok mögött fullasztó a lét,"
"bolhák közt aludni képtelenség."
"Nézzetek szét! Csak kátyúk és mocsok."
"Nézzetek fel! Csak felhők és párttagok."
"Maszlaggá mosódik az élet, egybefolynak a napok."
"Dehogy napok, hanem egész évszakok!"
"Szürke minden, ebből már elég,"
"mindegy, pohárért nyúlsz-e, vagy kötélért."
"Lázadjatok, betelt a pohár!"
"Ma van a felkelés napja!"
"Rúgjátok be az ajtót, engedjétek be a napfényt!"
"Ha egyszerre tesszük, összeszarják magukat."
"Hallgassatok meg, emberek!"
"Meg kell hallgatnunk egymást."
"Elvégre emberek vagyunk."
Nyissátok ki!
Süket vagy? Mondom, sétálj egyet!
Nyugi!
Húzz innen!
A repülőgép...
leszállásra készül.
Rendőrség! Kinyitni!
Szia!
A kulcsot!
Összepakolhatok? Van itt egy gyerek.
Vigyázok rá, nem gond.
Pakolj és menj!
Ha megint rajtakaplak, rendőrt hívok.
- Befejezted? Mehetek? - Várj!
Jó így élni, Karavajeva?
- Hogy? - Bujkálva...
A koliban úgyis megtalállak.
Akárhol megtalállak.
Ha megunnád ezt, gyere át, intézek szobát.
Csak szépen kell kérned, és megkapod.
Tudsz te szépen kérni, Karavajeva.
Emlékszem én az elsőévre.
Dugd fel magadnak az emlékeidet, bunkó!
Mi az?
Hálás vagyok, tényleg, de mennem kell.
Hova? Azt mondtad, itt fogsz lakni.
Ez Kátja lesz, jött teázni.
Nocsak! Potyalakosok?
Kifelé!
Azt mondtam, takarodjon kifelé!
Magát meg kivágom, mint egy olcsó ringyót, megértette?
- Tudom az utat. - Kikísérem.
A végén még megint valamelyik szajhájánál köt ki.
- Értem. - Mit?
Hogy kikísér.
- Mást is kéne értenie. - Mit?
Meg tudnánk egyezni, Igor.
Ha kellett valami, mindig hozzám jött, igaz?
Hát, most nekem kell valami. Jöjjön át, és megbeszéljük!
Hol jártál?
Menekülök, mint az űzött vad, és felém se nézel?
Ha baj van, melletted vagyok. Figyelj jobban!
Van valami terved, vagy már fel is adtad?
Lehet, hogy találok lakást tartózkodási engedély nélkül.
Alakul valami, majdnem van is rá pénz.
Elfelejthetjük a kolit, mint egy rossz álmot.
Csak mi leszünk, te meg én.
A többieken viszont nem tudok segíteni.
Te meg én, egy szobában? Lehetséges az?
Úgy érted, az egymást követő vak harag és vad szenvedély?
Eddig is így éltünk, miben lenne más?
Azt ne várd, hogy otthon ülök és főzök rád.
Igazságosnak kell lenni.
Olyan lesz, mint a nyaralás.
Meztelenül járkálunk, cigizünk az ágyban, lesz magnónk...
Semmi házinéni, semmi HÖK, semmi főtitkár.
Csak te meg én.
Miért rögtön meztelenül?
Csak ha olyan a kedvünk.
De lepedőt is köthetünk magunkra, mint az ókori rómaiak.
Kizárt, hogy átmegyek a vizsgán.
Miket beszélsz?
Ez a Broca-terület.
Ezzel fogalmazunk mondatokat.
Ez pedig a Wernicke-terület,
a nyelvérzék helye.
Nem látok velük gondot, szóval szerintem menni fog.
Szia, Kira! Ő Nelli.
Csak szusszanunk egyet. Botova kint cirkál.
- Szia, Kira! - Szia!
Hogy s mint, Zabela?
- Hasznosak a kazetták? - Igen, jók tanulásra.
- Kértek teát? - Jöhet.
Na, Zabela, jó kis helyet szereztem neked, mi?
Még két napot marad, Kira, jó?
Jó.
Beszélünk egy percet?
Neked van kis pénzed, ugye? Kérhetek?
Pár rubelből csinálok hatot.
- Kira, te nemsokára mész, nem? - Holnapután.
Mázlid van, hogy Moszkvába mehetsz.
- Már vettél új ruhákat is, mi? - Nem nagyon.
Micsoda?
Ott divatosan öltöznek, be kell illeszkedni.
- Kik közé? - Mindenki közé!
Ne adjak pár ruhát?
Kösz, Nelli, nem szükséges.
Hol is volt?
Megvan.
Sose hordom, jó szín neked.
Mit szólsz? Nem, várjunk!
Ez jobb.
Ez való neked. Dekoltázsa is van.
Forduljatok meg, fiúk! Felpróbálhatod.
Mikor beszélsz a nyomozóval?
- Hétfőn. Kettő körül. - Mondd meg neki a teljes igazságot!
- Mi az, hogy nem? - Hagyd már, nem kéri.
- Lógsz rajta, mint... - Mint?
Mint a kullancs.
- Csak segíteni akarok. - Hiába segítesz, ha nem kérik.
Micsoda bölcs mondás! Igor, a bölcs.
Na, fejezzük be!
Jól van, megyünk. Még kell találni helyet estére.
Szia, Zabela!
Szia!
- Kira, sok sikert! - Helló!
Na.
Kolesznyikova, itt ülsz? Téged ünneplünk!
- Hozd a nyomit, és gyerünk! - Nem nyomi.
Nem mindegy? Gyerünk! Kolesznyikova!
Íme a mi végzősünk!
Okos, gyönyörű, az egyetem büszkesége:
Kira Kolesznyikova!
Kira! Mutasd meg a moszkvaiaknak, mit tudnak a szverdlovszkiak!
Gyerünk, elvtársak!
Innen ugrott?
Igen.
Én hunytam le a szemét.
Bennük volt az élet,
aztán eltűnt.
Akkor hunytam le neki.
Menjünk!
Holnap van az utolsó napom. Pakolnom kell.
Ványa...
Mindenhol kerestelek.
Miért ittál megint? Megígérted.
Minek jöttél ide?
Csak nyávogsz és nyávogsz.
Mi ütött beléd, Ványa?
Szükségem van rád.
Nagyon rossz most minden.
Elegem van belőled.
Olyan buta vagy...
és közönséges.
Meghallgatsz,
de lófaszt se értesz.
Jöttél pénzt adni vodkára?
Nem kell!
Utállak!
Futkosol utánam, mint egy kutya,
csóválod a farkadat...
Legszívesebben beléd rúgnék!
Takarodj innen a francba!
Takarodj!
Ennél a körnél nem koccintunk, jó?
Légyszi ne, Jan!
Egy ubit se kapok?
Elővételre kéne árulni a jegyeket a vezetők temetésére.
Szerintem ez se húzza sokáig.
Újabb ok az ünneplésre.
Ha így iszunk tovább...
- ők nevetnek a végén. - Ugyan már!
- Kérsz kolbászt? - Nem.
Hát te mit keresel itt?
Tegnap rendes voltam, ma nem.
- Húzz innen! - Jan...
Mit nem értesz, potyázó?
- Felállsz és kimész! - Szveta, várj!
Azt mondtam, kifelé!
Mit csinálsz?
Maradj!
Renát, adj szobát! Nincs hol aludnom.
Pakolj, hozom a kulcsot.
- Melyik szobába pakoljak? - Ami el van kordonozva.
Nálam lesz a tartalék kulcs.
Majd jövök, ha kedvem van.
Milyen nedves...
Mit kéretitek magatokat, mint a szüzek?
Tudjátok, hogy ti is akarjátok.
Hagyd magad szépen, nem lesz baj.
Én csak segítek.
Renát, kérlek, ne!
Fáj...
Adj egy törölközőt!
Mi a helyzet a lakással?
Már várom, hogy lepedőbe öltözhessek.
Alig maradt tiszta ruhánk.
Nelli, itt nem számít a ruhád.
Ugrott a dolog. Mással próbálkozom.
Miért idegeskedsz? Azt mondtad, minden sínen van.
Nem érted. Nem sűrített tejért ugrok le.
Az se sikerült neked, mellesleg.
Mit akarsz tőlem?
Kifogásokat?
Te mit csináltál?
Mit tudsz csinálni?
Szóval nekem kell lakást találni? Hát jó.
Mi jó? A lakáskeresés nem olyan, mint rucikat próbálgatni.
Ész kell hozzá és összeköttetések.
- Tehát hülye vagyok? - Te mondtad.
- Keresek saját lakást. - Csak tessék!
- Keresek én. - Hajrá, keress!
- Keresek. - És hol fogsz találni?
Beszélek Gaponnal.
Nyitva van.
Jöjjön be! Foglaljon helyet!
Bizonyos nők vonzódnak a fiatal férfiakhoz.
Rájuk akaszkodnak, bókolnak nekik,
elcsavarják a fejüket.
De Igor...
én nem az a fajta nő vagyok.
- Olga Vaszilijevna... - Csend!
Zabelin hallgat magára.
Kérje meg,
hogy ne említse Renátot a nyomozónak!
Cserébe itt lakhat.
És ha nem egyezik bele?
Próbáljon hatni rá!
És ha akkor se?
Mikor megy a nyomozóhoz?
Hétfőn, kettőkor.
Intézze el, hogy ne tudjon elmenni!
Ezt hogy érti?
Gapon majd felkeresi magát, és megbeszélhetik.
Rendben.
- Elvihetem ezeket? - Vigye!
De ha Renátot behívják az őrsre,
megint kilakoltatom magukat.
Szóval igyekezzen!
Hogy kerülsz ide, Szveta?
Itt lakom.
Vagy úgy.
Mikor történt?
Micsoda?
Mikor feküdtél le Renáttal?
Tegnap.
Hogy tehetted?
Hogy voltál képes rá?
Hogy tudtál így elrontani mindent?
Miért?
Ugyanazzal a pasassal, ugyanazért,
ugyanabban a szobában.
Mégis mit kellett volna csinálnom?
Nem bírom, hogy mindenki elüldöz.
Nem megy. Kimerültem.
Mi is.
Te vagy kimerülve?
Azt hiszed, nekem könnyebb?
Én fejest ugrottam a mocsokba?
- Nekem könnyebb? - Igen! Igen!
Igen, egy kurva vagyok, és keféltem egy szobáért!
- Ezt akartad hallani? - De én szeretlek, Szveta.
Szeretsz?
Képtelen vagy bárkit szeretni, kivéve magadat.
Egész nap csak piálsz, aztán firkálod a tetves verseidet!
Engem meg le se szarsz!
Megkerestelek tegnap, kértelek, hogy: "Ványa, segíts!"
"Ványa, ne lökj el magadtól!"
És te csak sértegettél. Rád se bírok nézni.
Már halott vagy.
Egy halott ember. Üres vagy belül.
Fejezd be!
Még jó is volt Renáttal baszni.
Pontosan itt.
Próbálj csak megütni, szemét!
Sziasztok!
- Igor, mi ez a hely? - Majd mondom, ha itt van mindenki.
- Vele nem leszek egy szobában. - Miért hívtad?
Nyugi már, itt fog lakni.
Leszoktam. Tölts magadnak!
Szóval, közgazdász elvtársak,
gratulálok!
A rossz időknek vége.
Igyunk a szobaavatásra!
Tessék.
És még kételkedtetek bennem.
- Honnan vannak ezek? - Nem mindegy?
A lényeg, hogy szép nyugiban itt maradhatunk.
Szveta, miért vedelsz?
- Van rá oka. - Van hát.
Ott ül a féreg.
Na, ünnep van, ne veszekedjünk!
Zabelint holnapra hívták be az őrsre, ti meg rontjátok a hangulatot.
Mit fogsz mondani?
Hogy érted? Az igazat.
- Renátról? - Hát, igen.
Meg kell menteni Zabelát. Idealista szegény.
Tudod, mi fog történni?
Botova azt mondja majd, hogy Renát vele volt, és kész.
Te leszel a bűnbak.
Nem érdekel, ki mit fog mondani. Én az igazat mondom.
Jó, mondj, amit akarsz! De ki jár jól vele?
A lány halott, neked viszont szoba kell.
Ha Renátot behívják, Botovának eldurran az agya.
Éljünk az utcán?
De Renát megerőszakolta, és öngyilkos lett.
Mire kérsz?
Hogy falazzak neki?
- Miért kérsz ilyet tőle? - Én nem kérek semmit.
Csak azt akarom, hogy vigyázzon magára.
Miért olyan fontos az neked?
Fontos?
Ha megmondja az igazat, megint kirúgnak minket.
Figyelj, Zabela!
Megvannak az engedélyek.
Holnap elmész a nyomozóhoz, és nem mondasz semmit Renátról.
Megtartjuk az engedélyeket, és kolisok leszünk.
- És ha beszélek? - Akkor kirúgnak.
Megvan a kettes számú féreg.
Lepaktáltál Botovával.
Igor, mit tettél?
Mit kellett volna? Te már Gapon ágyába rohantál!
A hármas számú féreg.
És még esküdöztünk.
Zabela, mondd az igazat! Nem kell nekem engedély.
Nem rólad van szó.
Zabela, a saját sorsodat leszarhatod, de gondolj ránk!
Gondolok. Azért mondom meg az igazat.
- Miért jó az? - Mert.
Micsoda?
A lány, aki meghalt, szintén félt a haláltól, mint mi.
Mégis mit akarsz?
Hogy Nelli Gaponnal dugassa magát?
Hogy az ott halálra igya magát?
Hogy Renát szétkefélje Szvetát? Azt akarod?
Nem én akarom. Ezeket ti választjátok.
- Mi a francról beszélsz? - Zabela őszinte akar lenni, és kész.
Mindenki ráfizetett, és ő nem akar, nem értitek?
Én nem fizettem. Ne keverj bele!
Te sosem fizetsz! Én fizetek helyetted, te szemétláda!
Te kurva!
Nyugodjál le!
Zabela, gondolkoztam a dolgon.
Az igazság értékesebb, mint egy ember?
Egy élő ember.
Isten az embereket szereti, nem az igazságot.
Te viszont csak az igazságot szereted, Zabela.
Nekem úgy tűnik.
Ha van Isten, kétlem,
hogy különbséget tesz az emberek és az igazság közt.
- De ha mégis... - Mit duruzsolsz neki ott?
Mi a fasznak győzködöd egyáltalán?
Eleve miért hiszed, hogy Renát miatt ugrott?
Renát jó arc, csomószor ittunk vele.
Láttad bekopogni, és rögtön gyilkosnak gondolod.
Mi van, ha nem az az igazság?
Itt van Szvetka. Ő önként feküdt alá.
És akkor is, ha az az igazság,
a te nagy, kibaszott igazságod,
miért nem bocsátasz meg neki?
Ha már olyan nemes lelkű vagy.
Zabela, vagy velünk vagy, vagy nem.
Holnap már nem segíthetek rajtad.
Értem.
Tehát mi a döntésed?
Nem megy.
Gyere ide!
Gyere, feküdj ide!
Botova elvitette az ágyadat.
Nem tudja, hogy itt laksz.
Majdnem szóltam, hogy: "Nehogy elvigye, az Zabela ágya!"
Kira...
Mi az?
Te szoktál álmodni?
Régen igen.
Most már szinte sose.
És te?
Én mindig ugyanazt.
Homokról
és rengeteg vízről.
Annyi víz, amennyit még sose láttam.
Valami sziget...
Szépnek hangzik.
Szívesen látnám az álmodat.
Megyek az átiratkozási papírokért.
Jöhetsz te is, ha akarsz.
Sajnos mennem kell az őrsre.
Jó, de az állomásra kikísérsz?
Nyolckor megy a vonat, 6:30-kor indulnánk.
Aha, addigra visszaérek.
Akkor majd este!
- Szevasz! - Na, mi van?
- Nem hallgatott rám. - Hol van?
A 701-esben.
Ne legyetek túl durvák vele!
Tűnés, potyázó!
Egy-kettő!
Menj!
- Hova megyünk? - Menj már!
- Nem akarok beszélni vele. - Nem hozzá megyünk.
Nem megyek. Ne!
Helló!
Szvetlána...
Zabelát keresi.
Elvileg itt volt valamerre...
Látta valaki Zabelát?
Gapon ért a beszerzéshez!
Tiszta lappal indulunk.
Mi a helyzet?
Semmi. Az a baj.
Megyek.
Nem mész sehova. Ma senki se megy sehova.
Táncolunk.
- Igyál egyet! - Nem kérek.
Nem akarsz haverkodni velünk, mi?
Túl alantasak vagyunk? Ez van, ezt kell szeretni.
Hagyd békén! Nem akar inni veled.
Nem is akarom!
Ne vedd magadra! Egész este ilyen volt.
Zabela felidegesített minket tegnap, aztán lelépett.
Majd én.
Zabela nem jön.
- Hol van? - Nem tudom.
Adj egy cigit, te állat!
Kimegyek levegőzni.
Megfulladok.
Hát te melyik emeleten laksz?
Mi történt?
Mi az?
Mi történt? Zabela...
Lélegzik?
Zabela! Zabela!
Nem lélegzik! Rendőrt, mentőt!
Megölted?
Zabela! Zabela!
Zabela!
Megölted.
Ezért börtönbe kerülsz!
Zabela!
Magyar szöveg: Farkas Szabolcs Iyuno-SDI Group