Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ŠTUDENTSKI DOM
Kako smrdi!
Tvoj spi v nogavicah.
Ju zbudiva? -Ja.
Zbudita se, čudaka!
Spet sta pretiravala, še premakneta se ne.
Mili, cigareto rabim.
Ne bom te vprašala, kje si bil sinoči in ne bom delala cirkusa.
Ena cigareta in izginila bom, kot da me nikoli ni bilo.
Igor, vedno jih imaš. -Ena je v omarici.
Prav.
Prasec! Tukaj ni ničesar.
Poglej na okensko polico.
Pusti me, da spim.
Kaminsky, si preveč škrt, da bi mi dal cigareto?
Našla sem jih!
Lažnivec!
Dobro jutro, Zabela.
Kako si lahko tako dober fizik,
skoraj matematik.
Živi z nama, s tako...
Ne nevarnima, ampak nekoristnima... -Lahkomiselnima humanitarkama?
Res sta prijazni.
Nellie.
Edini je, ki misli, da sva prijazni.
Zato sva se zaljubili vate.
Zabela, poročiva se. -Zakaj?
Saj že kadiš v moji postelji.
Zabela se dela, da je duhovit.
Čez eno leto
bomo maturirali in odšli.
Ti boš pa še tri leta tukaj brez naju.
Me ne boste prišli obiskat? -Pajade.
Vse bomo pozabili in to bo preteklost.
Zabela, ne izgubljajva časa.
Poljubiva ga.
Če se poročiš z njo, te bo varala.
Trpel boš, ampak me boš zaradi tega imel še bolj rad.
Če veš, da bo konec dober, ni težko trpeti.
Botova! -Adijo, fanta!
Pazita, kaj delata!
Simakov, spiš?
Dobro jutro, Olga Vasilyjevna. -Uničil si vrata v 4. nadstropju!
In porisal vse stene!
Vstani!
Vstani, smet!
Jutri bom rekla študentskemu svetu, naj vas vrže ven!
Dovolj vas imam!
Pojdite živet v kanalizacijo.
Na očeh vaju imam.
In vajini punci.
Čestitam, Ivan! Ni ti enakega!
Olga Vasilyjevna!
Ne izključite Vanye.
Dajte mu čas, da pride k sebi.
To traja že šest mesecev.
In kje so rezultati? -Pomagali vam bomo.
S fanti bomo popravili vrata. Tudi pobarvali jih bomo.
Katerimi fanti? S tistim pijancem Simakovom?
On je zgaga.
Semester se še začel ni, pa so že vsi podivjali.
Olga Vasilyevna!
Če si tako dober, bi zamenjal ključavnico na strehi?
Takoj.
Mi lahko nekaj pojasniš?
Zakaj vsi hodite na streho? Kaj je tam zgoraj?
Pogled in človeška občutljivost.
Ampak moja noga ni stopila tja.
Seveda, noga.
Ključavnico ti bo dal moj mož.
Preverila bom, če si jo namestil.
Ivan! Vem, da me slišiš. Grozno si nemaren.
Veš, da nas lahko vse vrže ven.
Kaj bomo brez dovoljenja za bivanje?
Nihče nas ne bo zaposlil in ne bomo našli drugega bivališča.
Bomo spali na ulici?
In čez eno leto pristali v zaporu?
Potem se lahko posloviš od svojih sanj o lepi prihodnosti.
Razumem, da ti dol visi zase. Ampak misli na nas!
Dovolj! Slišal sem te in te razumem. Hvala, mama.
Neverjetno! Toliko piješ, da je čudno, da si sploh živ.
Grem.
Kam?
Olga Vasilyevna mi je rekla, naj grem po novo ključavnico.
Jaz bom dokončal.
Zakaj je on tukaj? -Pomaga mi.
Poglejte.
Ključ.
In...
To je za vas.
Težko delo imate.
Nihče me ne ceni. -Jaz vas cenim. Vsi vas.
Če bi me cenil, bi me kdaj obiskal.
Prvo leto si pogosto prišel k meni.
Pogovarjala sva se o Kavkazu...
Zdaj me ne rabiš in si pozabil name.
Nisem.
Preveč imam za študirat.
Vsekakor vas bom kmalu obiskal.
Ja, ja.
Te tokrat ni udarila strela?
Trik! En teden ga lahko imaš.
Zakaj bi ga imel?
Samo na strehi si lahko sam.
Ko imaš občutek, da te bo razneslo, pridi sem.
Prav.
Če te dobijo, ga nisi dobil od mene. Greva.
Živjo, Nellie. -Živjo, Nastya.
Karavayeva! Pridi sem.
Kaj hočeš?
Jaz sem vodja Komsomola,
in ne hišnik.
Gapon, si pijan? Jutro je.
Pridi sem. Kaj ti je? Pridi noter.
Kakšna luknja.
Kako si?
Tiho!
Prasica.
To boli, krava.
Boli.
Prekleta prasica!
Igor! Ne hodi tja!
V Komsomolu je in misli, da lahko dela, kar hoče?
Jaz bom poskrbel za to. -Ne!
Vsak ima svoj talent.
Stari, kakšna luknja!
Prav, Gapon. Pogovoriva se po moško.
Pusti Karaveyevo.
Zakaj? Prej sva se večkrat zapletla...
Kaminsky jo hoče poročiti.
Prosim?
Je boljši od mene? Jaz jo bom poročil.
Nič ne boš dobil od nje, verjemi.
Kot prijatelj te prosim, da pozabi na to.
Jebi se s svojimi prošnjami.
Ne govori tako grdo.
Normalno sem se pogovarjal s tabo.
Sam bom poskrbel zase.
Kot takrat, ko so te hoteli zapreti policaji?
Kdo te je branil? Jaz!
Ko so te prišli premlatit tisti frajerji? Jaz!
Zato te prosim kot prijatelj: pusti Karavayevo pri miru.
Prijatelj, spelji se!
Slišiš? Ven!
Ven!
Si pozabil, kdo sem jaz? -Dobro me poslušaj, Gapon.
Pusti Karaveyevo in ne teži Kaminskemu.
Prasica! -Poslušaj me.
Če ne boš pustil Karaveyeve pri miru,
te bo obtožila, da si jo posilil.
Kaj pa priče? -Jaz sem priča, Gapon. Jaz!
V sobi sem bil in jo slišal, kako kriči.
Ko rečeš potihem...
Ne vem, ne spomnim se...
Ne vidim, kaj...
Ne vidim, kaj se dogaja okoli mene.
Tovariš ekonomist, tvoja roba.
Od kod je to?
Ti damo denar za hrano? -Ja.
Si prinesel mleko? -Nisem mogel.
Škoda. Naslednjič ga bom poiskala.
Vzemi si, kolikor hočeš. So testenine skuhane?
Kaminsky, ne seri. Nismo tvoji sužnji.
Seveda niste. Sužnji bolje kuhajo.
Nekaj bom vrgla vate.
Raje vrzi meso na testenine.
Zabela, bi vino?
Nobenega vina za Zabelo. Mlad je in nedolžen.
Ko bom starejša, se bom poročila z njim. -Ne, jaz se bom.
Ne kradi nama sreče. -Prasica.
Zanj nista dovolj zanimivi.
On ni s tega sveta. Vajina ženstvenost
mu odvrača pozornost od ciljev.
Rad bi služil človeštvu, vidve pa ga motita.
Nisem prepričana.
Pametna ženska ob tebi
je vedno dober recept.
Bomo pili?
Rad bi nazdravil.
Na nas! Drugi pa naj se jebejo. -Vanya, fuj!
Če se napiješ, te ne bom imela rada.
Poleti se bomo razšli.
Tukaj smo preživeli štiri leta, ki so vse spremenila.
Prej sem imel doma samo očeta,
ki je težil, da sem dolžan partiji.
Takrat nisem vedel, da je lahko tudi drugače,
nisem vedel, kako je, če si sam.
In potem sem prišel jaz.
Ja. Ivan, ti si prišel v moje življenje.
Na žalost bo vsega kmalu konec.
Ko bomo diplomirali, bomo pristali kdove kod.
Ampak v tem trenutku smo skupaj, srečni in svobodni.
Ta trenutek bi si rad zapomnil za vedno. Na nas!
Na zdravje! -Na zdravje!
Na zdravje!
Igor, to je bilo ganljivo.
Ampak tebe ne bo nihče poslal kdovekam,
rešil se boš.
Poroči se z njim, pa tudi ti ne boš šla kdovekam.
Dobra ideja. Kaj praviš?
Ne morem ti zaupati, ko začneš s svojim:
"Bil sem turistični vodnik na Kavkazu. Povzpel sem se na Elbrus.
Nebo je tam tako jasno, globoko. Zvezde so velike kot pesti.
In se svetijo...
Kot tvoje oči..." -Kot tvoje oči...
Tudi meni je prodal to zgodbo, ampak sem ga hitro prebrala.
O tem govorim.
Škoda. Veliko bolje bi ti bilo z materialistom.
O ženskah nimaš pojma.
Veste, kaj imam v študentskih domovih najraje?
Tukaj ne moreš lagati. Igor, o svobodi imaš prav.
Vsak ima svojo vrsto svobode.
Tebi svoboda pomeni, da lahko ljubiš kogar hočeš,
in počneš kar hočeš.
Za nekoga kot je Gapon, pa je svoboda kaos.
Takšna svoboda te iznakazi. Sploh ne opaziš, da si postal drek.
Vedno poslušajmo zavest in ne postanimo drek.
Na zdravje!
Prisežemo z mezinčki?
Prisežem. -Prisežem.
Zabela?
Zakaj si tiho? Reci kaj.
Zdravico.
Daj, no. -Zdravica!
Ko sem se vselil,
sem imel na čevljih odvezane vezalke.
Zaradi dežja je bilo blatno. Nisem hotel spustiti kovčka na tla,
zato sem hodil z odvezanimi vezalkami.
Pa smo tam.
Nellie, resno mislim. -Oprosti.
Ko sem prišel na vrsto, sem imel srečo,
da sem končal v vaši sobi.
Večkrat se vprašam:
kaj bi bilo, če bi se ustavil in si zavezal vezalke?
Kaj, če ne bi deževalo?
Najbrž bi živel s kom drugim, mi pa se ne bi spoznali.
Trenutek, ko sem razmišljal o tem, kaj bom z vezalkami,
je bil trenutek, ki je določil mojo usodo.
Zelo zastrašujoče.
Sprejemanje najtežjih odločitev je popolnoma naključno.
Imamo sploh kakšno svobodo?
In če ne,
kako lahko držimo kakršnokoli obljubo?
Kolikokrat sem vam rekla, da fantu ne dajte alkohola,
ker škoduje deviški psihi.
Zabela, sedi, pet.
Leti, Zabela! Poleti!
Nocoj te ne pustim nikamor.
Kot sužnje? -Kot najljubše kurtizane.
Kurtizane so manipulirale s kralji.
Nič nimam proti.
Sveta, ničesar ne morem napisati.
Daj mi...
Pohitel bom.
Pridi.
Ne boj se, Zabela.
Še nikoli nisi plesal?
V šoli nisem imel časa za ples.
Oprosti, ampak tebi res ni pomoči.
Si že bil s punco?
Bi bil z mano?
Hecam te, Zabela. Zafrkavam se.
Vanyji sem spet dala denar za vodko.
Vem.
Včasih ga vzame in gre. Kar zapusti me.
Se jeziš nanj?
Ne.
Vedno mu oprostim.
Tako lepe pesmi piše.
K meni pride,
glavo položi na moje prsi in bere.
Jaz pa jočem.
In medtem ko jočem, ga poljubljam kot nora.
Nisi nora, Svetlana.
Zabela, kaj je s tabo?
Objemi me.
Tako si prijazen.
Ostani tak.
Pogledat grem Vanyjo, preden naredi kakšno neumnost.
Igrala bi se, kaj? -Kaj? Pusti me!
Nočem, spelji se!
Pusti me pri miru!
Pusti me!
Zakaj me blatiš?
Pustijo jo! -Odjebi, debil.
Prosila vas je, da jo pustite pri miru!
Pojdi proč!
Živjo. -Hej.
Olga Vasilyjevna.
To je moj mož.
Renat ga je zjutraj videl hoditi po stopnicah.
Živjo.
Polno ime.
Pavel Sergejevič Zabelin.
Razlog, da ste v domu?
Redni študent.
Poslušam te, študent.
Smeti sem nesel ven. -Ob petih zjutraj?
Spet se je opijal s prijateljema. Simakovim in Kaminskym.
Kot vsak večer. -Mi pustite delati?
Se opravičujem.
Ste poznali žrtev? -Ne.
Zjutraj so vas videli prihajati s strehe.
Res je.
Vrata na streho so bila menda zaklenjena.
Ključ mi je ukradel, tovariš detektiv.
S prijateljem je sinoči namestil novo ključavnico.
Jutri bom zbrala študentski svet
in vas vse vrgla ven. Tega ne bom več prenašala.
Si ti ukradel ključ? -Ja.
Si bil sam zgoraj? Kaj si počel?
Ven sem nesel smeti.
In slučajno končal na strehi?
Pili so in kričali!
Ubogo dekle je bilo šibko. Semester se bo začel.
Kaj naj rečem njenim staršem?
Se je kdaj komu pritožila?
Ne.
Bila je zelo mirna.
Včeraj si jo posilil, zato se je vrgla s strehe.
Hotel sem jo ustaviti, ampak si me udaril.
Ne čutiš ničesar?
Kje imaš modrice? Kje imaš dokaze, da sem te udaril?
Prasec!
Ti si dekle pripravil do tega, zdaj pa kriviš mojega moža!
Poglej ga v oči... -Tiho!
Sicer bom vse tri aretiral.
Ti pridi na postajo v ponedeljek.
Natančno bova šla skozi dogodke.
Kakšna luknja.
Zabela, misliš, da obstaja življenje po smrti?
Saj veš - nebesa, pekel, vesolje, reinkarnacija,
ali bog?
Vedeti moram, Zabela.
Recimo, bog. Verjameš vanj?
Vsi smo hinavci.
Krivimo ubogo dekle, ampak česa je kriva?
To bi se lahko zgodilo katerikoli od nas.
Vsi smo vedeli, da Renato hodi k njej,
ona pa je to prenašala, da bi lahko tukaj živela.
Jaz sem vedela, ti tudi. Zakaj smo bili tiho?
Končno je imela dovolj. In je skočila.
Če bog ne obstaja, je to konec?
Kako je to mogoče, Zabela?
In če on obstaja, kako je to lahko dopustil?
Kako še vedno lahko verjameš vanj?
Kako ne verjameš?
Pomembneje je, da on verjame vate,
če zares obstaja.
Kako to misliš, da verjame vame?
Bog verjame v močne, Zabela.
Ona je bila močna, zdaj pa je z bogom.
Jaz bi naredila isto, samo veliko prej.
Ne bi dovolila, da bi me tako poniževal.
Pridite po Simakova.
Prišel je pijan in je kar obsedel...
Jaz pa se moram učiti.
Jej.
Sovražim te.
Sovražim te!
-Dovolj.
Sovražim te! Sovražim te!
Mami, nikar!
Mali, vse bo v redu.
Polij ga.
Prasci. Kaj vam je?
Sestanek sveta. Zabela, pojdi jim povedat, da takoj prideva.
Zabelin, pridi sem.
Živjo! Pridi.
Pripravi stole.
Zabelin, dober fant si.
Vem, da ti je Kaminsky dal ključ. Ti ga ne bi vzel.
Svetu povej resnico.
Da je Igor vzel ključ in ti ga dal.
Vse bom izključila, razen tebe.
Lahko boš živel v miru.
Ko prideš k detektivu, mu povej, da Renat ni bil tukaj.
Tukaj boš ilegalno, ampak te bom pustila pri miru.
Potem te bom uradno prijavila.
Ključ nima nič s tem. Videl sem Renata.
Kaj si videl? Kako ji trka na vrata?
Hotel je noter, ona pa mu ni odprla.
Vendar je vseeno vstopil.
Zakaj?
Sami veste.
Kaj vem?
Sočustvujem z vami. -Zakaj?
Ker živite s človekom, ki vas ne ljubi.
Olga Vasilyevna, vsi so tukaj, razen Simakova.
Ga ni? Prav, prišel bo.
Zabelin, vstani.
Tovariši!
Včeraj se je zgodila huda tragedija.
Študentka je naredila samomor.
Zabelin mi je ukradel ključ od strehe,
se napil in šel tja.
Še vedno ne vemo, kaj je tam počel,
vendar je pozabil zakleniti vrata.
Olga Vasiliyevna, za vas!
Simbol revolucije kot simbol sprave.
Vrata sem že popravil. -Tišina!
Simakov, si se prišel zafrkavat?
Očitno niste ničesar razumeli.
Sobi 220 in 240. Dobro.
Prav.
Vsi greste na cesto.
Kaj imajo oni s tem? -Povedala vam bom.
Simakov, Kaminsky,
Karavayeva, Leisuhina in tisti tam, Zabelin...
So se včeraj napili
in s svojim vpitjem in glasno glasbo,
ki je ne bi poslušal noben normalen človek,
niso dali nikomur spati.
To je velik prekršek reda študentskega doma.
Še huje pa je,
da je prav to vzpodbudilo dekle, da se je vrglo s strehe.
Ubila se je zaradi njihovega pijančevanja.
Zabelin pa je odklenil vrata in ji dal priložnost.
Tega jim ne smemo odpustiti!
Nimamo pravice.
Iščete žrtveno jagnje? -Utihni, Simakov!
Ne iščem žrtvenega jagnja, ampak pravico.
Imate kakšen predlog, Olga Vasiliyevna?
Kaj lahko rečem?
To je grozna situacija in moram ostro reagirati.
Priporočam, da se jih deložira,
izključi s fakultete in iz Komsomola!
Tišina!
Glasujmo.
Kdo je za deložacijo sob 220 in 240?
Torej...
Ko ste že tako brezčutni,
bomo glasovali poimensko.
Sestavili bomo seznam,
da bo vsak od vas,
osebno odgovarjal,
ker je hotel spodkopati partijsko glasovanje.
To je generalni sekretar Komsomola.
On bo to rešil.
Še enkrat, za tiste, ki niso razumeli.
Kdor je za deložacijo sob 220 in 240, naj dvigne roko.
Vsi se strinjamo.
Imate eno uro, da poberete svoje stvari.
Kakšni kreteni!
Kam bomo šli? Jaz grem v 308 pomagat sestavit omaro.
Morali bi nam dovoliti, da ostanemo. Zabela gre z mano.
Jaz grem k Irki. Ti?
Čuvam Gorohovovega otroka. Pri njih bom.
Ivan, pojdi v 517. Preurejajo jo.
Tiho bodi in ne hodi po domu.
Če te najdejo, smo vsi nasankali.
Vanya, nehaj piti.
Zakaj mi vsi težite? Ne pijem več.
Preveč navdiha imam.
Daj.
Zabela, ne greva v 308. Nobene omare nimajo.
Grem nekam, ampak Nellie ne sme izvedeti. Pridi.
Ti greš v 701. Tam živi Kira Kolesnikova.
Čez tri dni bo odšla.
Premestili so jo v Moskvo.
Nekaj imam zanjo, zato te ne bi smela vreči ven.
Bodi tam tri dni, potem se bom česa domislil.
Hvala. Tudi sam bom kaj pogruntal.
Zabela, glede ključa...
Hvala, ker me nisi izdal.
Če ne greš gor, se bom počutil krivega, razumeš?
Prosim, pojdi. 701.
Ključ je pod cvetličnim loncem na oknu.
Trenutno je ni.
Pojdi, Zabela.
Igor ne razume besede "ne"?
Premestili so me v Moskvo
in če te bodo našli tukaj, me bodo izključili.
Oditi moraš.
Takoj grem.
Si jo videl skočiti?
Ja.
V mojem letniku je bila.
Sedela je zraven mene.
Ves čas je žvečila lase. Na živce mi je šla.
Sicer je bila neopazna.
Zakaj je to storila?
Zaradi Renata.
Grozno.
Če ne bi pozabil zakleniti vrat,
se to ne bi zgodilo.
Če nimaš kje spati, ostani.
Ampak jutri moraš ven.
Asyina hrana je v hladilniku.
Za danes bo dovolj.
Nahrani jo ob petih in nobenih sladkarij, da ne bo dobila izpuščajev.
Zjutraj se vrneva. Samo zvečer jo nahrani, prav?
Ja.
Prav, grem.
Mama naju čaka. Poljubček.
Adijo. -Adijo.
Sam, brez ljudi...
Ne vem, Irka...
Sinoči nisem mogla spati. Razmišljala sem o Vanyji.
Čutim to, razumeš?
Moji občutki me še niso izneverili. S to intuicijo sem se rodila.
Vem, da me tudi on ljubi.
Veliko pije in je včasih grob.
Ampak piše tako poezijo... Slišati bi jo morala.
Genij je.
To razumem samo jaz.
Torej te ta genij ljubi. In?
Jaz teh genijev ne rabim.
Nič nimaš od njih.
Zato jih preizkušam. En dan z enim, drug dan z drugim.
Iščem nekoga, ki mi lahko kaj da. -S kom si zdaj?
Ne boš verjela...
Z Gaponom...
Tri zjutraj je. Kaj, hudiča, je to?
Irka, odpri!
Ja, kaj ti je? Spiva že.
Ne seri in odpri, ali pa ti bom razbil vrata!
Darilo zate. Hvala, ker si me sprejela.
Igor, si znorel?
To ni nič.
Veš,
bil sem turistični vodič na Kavkazu. Povzpel sem se na Elbrus.
Nebo je tam tako jasno, globoko. Zvezde so velike kot pesti.
Toliko vsega si videl, Igor.
Moja babica živi v Adlerju. Tam je čudovito.
Kaj boš počel poleti?
Tam je plaža, lahko se kopaš in sončiš.
Prideš z mano? Predstavila ti bom mamo.
Nadya,
ne hitiva preveč.
Posebno dekle si in to bi bilo lahko resno.
Ostaniva nekaj časa tukaj in videla bova, kako nama bo, prav?
Prav.
Zaprl bom.
Si živ?
Mislim, da sem, ampak nisem prepričan.
Kako nisi prepričan, če si živ?
Si ti prepričana?
Zadnji letnik sem. Ponos in veselje univerze.
In kako se počutiš?
Kot da ne morem dihati.
Misliš, da je to bar? V svoji sobi pij.
Zakaj si tako stroga in nedostopna?
Dajva raje jutri. -Zakaj je takšna tema?
Ugasni. Sveta spi.
Kaj, hudiča... Leisuhina?
Včeraj smo jo vrgli ven! Renata, pridi sem.
Pusti jo, naj spi.
Danes bom priden.
Briga me za skvoterje,
razen za Karavayjevo. Dobila bo, kar je iskala.
Dol mi visi, Renat.
Jo zbudimo? Nekaj spijemo?
Kaj nam bo ona? Naj spi.
Yan, nehaj.
Na zdravje. -Čin!
Nikar!
Lahko je tukaj. Prijatelj je.
Ne dotikaj se me! -Dovolil ti bom, da se vrneš.
Ne dotikaj se me, perverznež!
Simakov, kaj delaš?
Pojdiva k nama. Pridi.
Poglej, koga sem našel! Zabavno bo.
"Od sibirske tajge do britanske obale,
ni močnejšega od naše Rdeče armade!"
Dober večer.
Ivan. -Mila.
Ivan. -Sasha.
Nazdravimo našemu prijateljstvu.
Dobro, da imate vodko.
Trik.
Kar tako.
Lahko dobim ogenj?
Simakov, slišal sem, da so te vrgli ven.
Jaz...
Jaz sem bit tega mesta. Njegovo srce.
Stari, nemogoče me je vreči ven.
Spet in spet se bom vračal, kot nočna mora.
S cigareto si boste zažgali hlače.
Prekleto.
Čestitam!
Zamudili sta priložnost, da bi videli popolnoma golega moškega.
Vanja, si spil? Daj že, greva se sprehodit.
Sprehodit? Sam si me povabil sem.
Pogovorimo se o gorečih vprašanjih.
O vsem, kar razjeda srce pravega sovjeta.
Kaj vas razjeda?
Vanja, nič. Vse nam gre kot po maslu.
Nočemo delati drame tako kot ti.
Pojdi se sprehodit, prosim te.
Dobro.
Lepo, da vam gre kot po maslu. Maslo je dobro.
Recitiral vam bom poezijo.
Nočemo je. Dovolj te imamo.
"Zadušljivo je živeti za zaprtimi okni.
Z bolhami spati je ogabno.
Ozri se okrog sebe: same jame.
Poglej nad sabo: oblaki in polkovniki.
Dnevi in obrazi padajo v turobno rutino,
včeraj ali pred tremi meseci...
Vseeno je, ker nam je vsega dovolj.
Ali se obesiš ali napiješ, vseeno je.
Ljudje, vstanite! Vsega imamo dovolj!
Čas je, da se jim upremo!
Razbij vrata, naj notri posije sonce.
Če se upremo hkrati, se bodo posrali.
Ljudje, poslušajte me!
Poslušati se moramo.
Vsi smo ljudje."
Odprite!
Me nisi razumel? Pojdi na sprehod.
Pomiri se.
Ven!
"Let 134 bo kmalu pristal."
Policija! Odpri!
Živjo.
Ključi.
Lahko vzamem stvari? Otrok je notri.
Pazil bom nanj, ne skrbi.
Pridi, poberi stvari.
Če te spet dobim, bom poklical policijo.
Vse si mi povedal, lahko grem? -Počakaj.
Karavayeva, hočeš tako živeti?
Kako? -Na begu...
V domu se ne moreš skriti pred mano.
Povsod te bom našel.
Ko boš sita, pridi k meni. Uradno te bom prijavil.
Če me boš lepo prosila, ti bom našel sobo.
Saj znaš biti pridna, Karavayeva.
Spomnim se tvojega drugega letnika.
V rit si vtakni svoje spomine, perverznež!
Kaj ti je?
Hvala za vse, ampak iti moram.
Kam? Rekel si, da boš živel z mano.
Katya je. Na čaj je prišla.
Ilegalec, torej?
Ven!
Rekla sem ti, da se spelji!
Tebe bom pa vrgla ven kot prostitutko, jasno?
Vem, kje so vrata. -Pospremila te bom.
Da ne bi šel slučajno h kakšni drugi cipi.
Razumem. -Kaj razumeš?
Da me boste pospremili ven.
Še nekaj moraš razumeti. -Kaj?
Lahko se dogovoriva, Igor.
Kadar si kaj potreboval, si prišel k meni.
Zdaj jaz nekaj rabim. Pridi k meni in našla bova rešitev.
Kje si bil?
Bežim kot žival, tebi pa dol visi?
Če se bo kaj zgodilo, bom bežal s tabo. Bodi previdna.
Boš kaj naredil, ali si že obupal?
Mogoče bom v mestu dobil sobo brez dovoljenja za bivanje.
Nekaj pripravljam in kmalu bom imel dovolj denarja.
Dom bo samo še grd spomin.
Sama bova. Samo ti in jaz. Ampak ostalim ne morem pomagati.
Ti in jaz v eni sobi... Je to sploh mogoče?
Ker bova pobesnela, potem pa se bova noro ljubila?
Tako živiva že zdaj, kaj bo drugače?
Ne pričakuj, da ti bom kuhala, in te čakala, da prideš iz službe.
Vse mora biti pošteno.
Kot na dopustu bo.
V sobi bova gola, kadila v postelji, si kupila kasetofon.
Nobenega nadzornika, študentskega sveta in komandirjev.
Samo ti in jaz.
Zakaj takoj gola?
Lahko sva gola, če hočeva,
ali pa se zavijeva v rjuhe kot starodavni Rimljani.
Tega izpita ne bom naredila.
Kaj ti je?
To je Brocino območje,
ki ti omogoča, da govoriš v stavkih.
To pa Wernickovo območje, ki je zadolženo za razumevanje jezika.
Očitno z njima nimaš težav. Uspelo ti bo.
Živjo, Kira. To je Nellie.
Skriti se mora. Botrova patruljira po nadstropjih.
Živjo, Kira. -Zdravo.
Kako si, Zabela?
So ti kasete koristile? -Ja, hvala. Za učenje jih rabim.
Bi čaj? -Lahko, hvala.
Zabela, ti nisem našel lepo in prijetno namestitev?
Je lahko še dva dni tukaj?
Seveda.
Pridi se sekundo sem.
Mi posodiš malo denarja?
Vrnil ti bom z obrestmi.
Kira, že odhajaš? -Pojutrišnjem.
Blagor tebi. V Moskvo greš.
Si si kupila kakšno novo obleko?
Niti ne. -Kako to misliš?
Tam so vsi lepo oblečeni. Morala se boš prilagoditi.
Komu? -Vsem.
Ti dam nekaj svojih stvari?
Hvala, Nellie, ni treba.
Kje je bila...
Tukaj.
Nikoli ga nisem nosila in ta barva je zate. Kaj praviš?
Ne, počakaj. Tukaj je!
Ta bo super. Poudaril ti bo prsi.
Obrnita se. Obleci ga.
Kdaj greš k detektivu?
V ponedeljek ob dveh. -Po resnici mu povej.
Zakaj ga nočeš? -Nellie, ne teži.
Zakaj si se spravila nanjo?
Pomagala bi rada. -Ne, če tega noče.
Kako si pameten. Modri Igor.
Dovolj. Nehaj.
Greva. Za nocoj si morava najti sobo.
Zabela, se vidimo.
Kira, srečno. -Adijo.
Pridi.
Kje si? Proslavili bomo tvoj uspeh.
Vzemi svojega čudaka in pridi. -Ni čudak.
Koga briga? Pridi, Kolesnikova!
Spoznajte našo častno gostjo.
Pametna, lepa in ponos naše fakultete...
Kira Kolesnikova.
Kira, pokaži Moskvi, kakšna je mladina Sverdlovska!
Hura, tovariši!
Od tukaj je skočila? -Ja.
Zaprl sem ji oči.
V njih je bilo še življenje... Potem pa je izginilo.
In takrat sem jih zaprl.
Pojdiva.
Jutri je moj zadnji dan. Spakirati moram.
Vanya...
Povsod sem te iskala.
Si spet pil? Obljubil si mi.
In zakaj si prišla?
Samo stokaš.
Kaj ti je?
Res te potrebujem.
Grozno mi je.
Sit sem te.
Tako si butasta...
In navadna.
Poslušaš me,
ampak nič ne razumeš!
Si mi prinesla denar za vodko?
Ne rabim ga.
Sovražim te!
Slediš mi kot psu.
Mahaš z repom,
najraje bi te udaril!
Spelji se!
Ven!
Pri naslednji zdravici ne bomo trčili, kajne?
Nikar.
Bi kumarico?
Vnaprej bi nam morali dati vstopnice za pogreb voditeljev.
Stavim, da ta ne bo trajal dolgo.
Še en razlog, da proslavljamo.
Če bomo še naprej tako pili...
Se nam bodo maščevali. -Malo pomisli, kaj govoriš.
Bi klobaso? -Ne.
Zakaj si prišla?
Včeraj sem bil dobro, danes pa sem jezen.
Spelji se. -Yan...
Česa ne razumeš, ilegalka?
Vstani in se spelji! -Sveta, počakaj.
Rekel sem, ven!
Zakaj to delaš?
Usedi se.
Renat, najdi mi sobo. Nimam kje spati.
Poberi svoje stvari. Ključ ti bom vzel.
Kam naj jih dam? -V sobo, ki je oblepljena z lepilnim trakom.
Jaz bom obdržal drugega.
Prišel bom, kadar bom hotel.
Tako si mokra.
Zakaj se upirate, kot da ste device?
Vem, da si vse to želite.
Bodi pridna in mi daj, pa boš živela v miru.
Samo pomagati ti hočem.
Renat, prosim ne.
Boli.
Prinesi brisačo.
In, kaj je s tabo?
Komaj čakam, da se ogrnem v rjuho.
Zmanjkuje mi čistih oblek.
Nellie, obleka zdaj ni pomembna.
Nisem dobil, kar so mi obljubili. Iščem nekaj drugega.
Zakaj si tako živčen? Rekel si, da je vse skoraj pripravljeno.
Ne razumeš. To ni, kot da bi kupoval mleko.
Pa še tega nisi mogel dobiti.
Kaj bi rada?
Da se ti opravičim?
Kaj pa si ti naredila? In kaj sploh lahko narediš?
Torej moram zdaj jaz najti sobo? Prav.
Kaj je prav?
Sobe ni preprosto najti.
Rabiš pamet in zveze.
Misliš, da sem neumna? -Sama si to rekla.
Sama si bom našla sobo. -Izvoli.
Saj si jo bom. -Kar daj.
Bom. -In kje jo boš našla?
H Gaponu bom šla.
Odprto je.
Pridi. Usedi se.
Nekatere ženske imajo rade mlajše fante.
Z njimi se družijo, jih hvalijo
in vrtijo okoli prsta.
Ampak Igor...
Jaz nisem takšna.
Olga Vasiliyevna... -Tiho.
Zabelin te posluša.
Povej mu, naj detektivu ne omenja Renata.
Potem lahko v miru živiš tukaj.
In če se ne bo strinjal? -Potrudi se, da se bo.
In če mi ne bo uspelo?
Kdaj gre k detektivu?
V ponedeljek ob dveh.
Potrudi se, da ga ne bo šel.
Kako to mislite?
Gapon te bo poiskal. Pogovori se z njim.
Prav.
Lahko vzamem? -Ja.
Če Renata pokličejo na postajo...
Vas bom spet vrgla ven. Zato daj vse od sebe.
Sveta, kaj delaš tukaj?
Tukaj živim.
Tako, torej.
Kdaj se je to zgodilo?
Kaj?
Kdaj si dala Renatu?
Včeraj.
Kako si mogla?
Kako si lahko vse tako zajebala? Zakaj?
Ista stvar, v isti sobi?
Kaj pa naj bi storila?
Ne morem živeti tako, da me vsi podijo.
Ne morem. Izčrpana sem.
Vsi smo.
Izčrpana si?
Misliš, da je meni lažje?
Ampak zato še ne skočim v to sranje na glavo!
Misliš, da je meni lažje? -Ja!
Ja, cipa sem! Dol sem se dala za to sobo!
Si to hotel slišati? -Ljubim te, Sveta.
Ljubiš me?
Samo sebe znaš imeti rad.
Noč in dan piješ in pišeš svoje bedne pesmi!
Jebe se ti zame!
Včeraj sem prišla k tebi in ti rekla: "Vanya, pomagaj mi.
Ne odrivaj me.
Ti pa si mi rekel tako grozne reči, da te ne morem niti pogledati.
Mrtev si.
Mrtev! Notri pa prazen.
Utihni.
Z Renatom mi je bilo celo všeč.
Prav tukaj.
Ne drzni si.
Živjo.
Kakšna soba je to? -Povedal bom, ko bomo vsi tukaj.
Če on ostane, jaz grem. -Zakaj si ga poklical?
Kar mirno, ostal bo.
Nehal sem. Sebi natoči.
Dragi tovariši ekonomisti,
čestitam. Slabih časov je konec.
Pijmo v čast vselitve.
Izvolite.
Niste mi verjeli, da se bom česa domislil.
Kje si jih dobil? -Ni važno.
Pomembno je, da bomo tukaj živeli razkošno.
Sveta, zakaj toliko piješ?
Z razlogom. -Seveda.
Ob meni sedi, packa. -Pomirita se.
Ne pokvarita vsega.
Zabelin mora jutri k detektivu,
vidva pa kvarita vzdušje.
Kaj mu boš rekel?
Kako to misliš? Resnico.
O Renatu? -Seveda.
Rešiti ga moramo. Idealist je.
Veš, kaj se bo zgodilo?
Botova bo rekla, da je bil Renat z njo
in okrivili bodo tebe.
Briga me. Detektivu bom povedal resnico.
Prav, čestitam. In kdo bo imel kaj od tega?
Punce ne moreš več rešiti, ti pa moraš živeti.
Renat bo končal na postaji, Botova pa bo znorela.
Hočete, da vsi končamo na cesti?
Ampak Renat jo je posilil
in ona je skočila s strehe.
Kaj hočeš od mene? Da mu pomagam?
Igor, zakaj ga to prosiš? -Nič ga ne prosim.
Rad bi le, da pomaga sebi.
Zakaj ti je toliko mar?
Mar?
Če bo povedal po resnici, bomo spet vsi na cesti.
Poglej, Zabela.
To so naša dovoljenja.
Jutri greš k detektivu.
Ne boš mu omenil Renata.
To so naša dovoljenja in spet lahko živimo tukaj.
In če povem resnico? -Nas bodo spet vrgli na cesto.
Ti smet številka dve.
Pogodil si se z Botovo.
Igor, kaj si naredil?
Kaj pa naj bi? H Gaponu bi šla, da bi te podrl.
Smet številka tri. Kaj smo že rekli?
Zabela, povej po resnici. Jaz ne rabim dovoljenja.
Ne gre za to.
Če ti dol visi zase, vsaj pomisli na nas.
Prav zato jim hočem povedati resnico.
In kaj boš imel od tega? -Nekaj.
Kaj?
Dekle, ki je umrlo, se je prav tako balo smrti, kot mi.
Kaj hočeš reči?
Hočeš, da Nellie spi z Gaponom?
Da se ta zapije do smrti?
Da Renato daje dol Sveto? To hočeš?
Ni važno, kaj jaz hočem. To so vaše izbire.
Naše? Prosim?
Zabela hoče ostati čist.
Vsi smo plačali, on pa noče.
Tudi jaz nisem nič plačal. Ne vpletaj me v to.
Ti nikoli nič ne plačaš. Jaz pa za dva, kreten!
Prasica!
Ne dotikaj se je!
Zabela, razmišljala sem.
Je resnica pomembnejša od človeka? Živega človeka.
Bog ima rad ljudi, ne resnico.
Ti, Zabela, pa imaš rad samo resnico.
Tako je.
Če bog obstaja, resnice najbrž ne loči od ljudi.
Recimo, da jo. -Zakaj si se usedla k njemu?
Zakaj ga nagovarjaš?
Zakaj misliš, da je skočila zaradi Renata?
V redu tip je. Večkrat pijeva skupaj.
Videl si ga, kako je trkal na njena vrata
in takoj sklepal, da je morilec.
In če to ni res?
Poglej našo Svetko. Sama mu je dala.
In četudi je to res... Tvoja jebena resnica...
Zakaj mu ne oprostiš?
Tako si pravičen.
Zabela, odločiti se moraš. Ali si z nami ali pa proti nam.
Jutri ti ne bom več mogel pomagati.
Razumem.
Kako si se odločil?
Ne morem.
Pridi.
Pridi in se ulezi.
Botova ti je vzela posteljo.
Ne ve, da si tukaj.
Skoraj sem ji rekla: "Zakaj hočete posteljo? Tukaj živi Zabela."
Kira... -Kaj?
Sanjaš?
Včasih sem.
Zdaj pa skoraj nikoli.
Ti?
Vedno isto.
Povsod je pesek in veliko vode.
Še nikoli nisem videl toliko vode.
Nekakšen otok...
Zveni čudovito.
Ko bi vsaj lahko videla tvoje sanje.
K dekanu grem po papirje za premestitev.
Lahko greš z mano.
Ne morem. K detektivu grem.
Me lahko pospremiš do železniške postaje?
Vlak gre ob 20-ih. Ob 18.30 morava od tod.
Ja, do takrat bom nazaj.
Se vidiva zvečer.
Živjo. -In?
Ni hotel. -Kje je?
V sobi 701.
Ne bodi pregrob.
Ven, skvoter!
Pridi.
Hodi.
Kam gremo? -Hodi!
Nočem govoriti z njim. -Ne gremo k njemu.
Ne grem tja. Nehajta!
Živjo.
Svetlana...
Zabela išče...
Mislila sem, da je nekje tukaj...
Je kdo videl Zabela?
Gapon ve, kje ga dobi. Začnimo na začetku.
Kaj ti je?
Nič. V tem je problem.
Grem.
Kam? Danes ne gre nihče nikamor.
Plesali bomo.
Spij enega zame. -Nočem.
Se nočeš družiti z nami?
Sva zate preveč umazan? Sva, kakršni sva.
Pusti jo. Rekla je, da noče piti.
Ni ji treba.
Ignoriraj jo. Ves večer je že takšna.
Zabela nas je včeraj vznemiril in odšel.
Jaz bom to rešila.
Zabele ne bo.
Kje je? -Ne vem.
Daj mi cigareto, prasec.
Ven grem. Tukaj ne morem dihati.
V katerem nadstropju si?
Kaj se je zgodilo?
Kaj je to?
Kaj se je zgodilo? Zabela...
Diha?
Zabela!
Ne diha. Pokliči policijo, rešilca...
Si ga ubil?
Zabela!
Ubil si ga.
V zapor boš šel. Zabela!
MEDIATRANSLATIONS