Ящика з інструментами мало, щоб відновити будиночок.
Це жест, Біллі.
Це жест «Залишмо минуле позаду. Я — частина рішення».
Ти раніше користувався інструментами?
Як реквізитом.
Не знаю, Джастіне.
Люди дуже злі. Настільки злі, щоб депортувати тебе в Австралію.
- Уже й петиція є. - Це був нещасний випадок.
Це жахливий нещасний випадок. І мені через нього зле.
Але не я підпалив будиночок. Люди все забудуть.
Доброго ранку!
Іди до біса, Лавджою!
Хтось іще не пив кави сьогодні.
ФОРРЕСТ ПОБАЧИМОСЯ ДО ТВОГО ВІД'ЇЗДУ?
Твоя мама знову надсилає розклад автобусів?
Так, вона непокоїться, щоб я встигла.
Бачив, як ти писала тому красеню з автобуса весь тиждень.
- Його звати Форрест. - І нас це влаштовує?
Так звати Вайтекера. Це не ім'я садівника дерев.
Гаразд, прийнято. Розказуй.
Зріст, вага, улюблена з «Домогосподарок».
Ми не говоримо про моє любовне життя, коли твоє у вогні.
- Хтось мав із цим допомогти. - Я намагалася.
Райлі весь тиждень ховався у своїй кімнаті з радіо CB.
Так, він шукає щось про ДТП. Це його заспокоює.
Чи змогла б ти, будь ласочка, лишитися ще на тиждень?
Я благатиму твоїх батьків.
Це стажування багато для них означає.
Я не можу піти.
І ця робота може допомогти зі стипендією наступного року.
Тобі не потрібна допомога. Бо ти чарівна, як я.
Геть, піромане!
Може йтися про будь-що.
ЧОВЕН
Райлі не може приєднатися до нас зі зрозумілих принизливих причин,
та нас достатньо для кворуму.
Отож я скликаю першу літню зустріч комітету будиночка для човнів.
Перше питання — наша вимога страховки. На жаль…
Я прийшов із даром працьовитості.
Знадобиться пара крайніх столиків, щоб завершити оздоблення, так?
Як я казала…
На жаль, страхова відхилила наш запит.
- Грошей на відбудову немає. - Відхилила? Чому? Як таке можливо?
Бо вони не хочуть платити рахунки за «Біжи, Лоло, біжи».
Вибачте. Ви всі звинувачуєте мене?
- Так. - Так.
А кого ще?
Хто ще все спаскудив?
- Феєрверки злетіли вгору. Будиночок упав. - Джастін утік до першого салюту.
Він тікав від вівтаря, наче сам горів.
- Потьмарення. - Будиночок для човнів збудували
до будівельних норм.
Навіть якби правила не порушили, виплат не вистачило б на відновлення.
Мені важко на серці, та будиночок для човнів у Вальгаллі.
Поки не настане кінець світу.
ОЗЕРО
- Ти не мусиш це робити. - Так, мушу.
Я тут учився плавати, Біллі. Батьки привозили сюди дітей.
Батьки надиралися, дивлячись, як їхні діти вчаться плавати.
Звісно, усі мене ненавидять!
Годі драми. Ніхто тебе не ненавидить.
Ненавидимо тебе, Лавджою!
Єдине місце, де ти маєш навести лад, — у стосунках з Райлі.
Як? Він навіть не розмовляє зі мною, бо я зруйнував його життя.
Гаразд. Зараз драма є.
Я знаю, де його знайти.
Я обіцяла, що не скажу, але він заспокоюється у вантажівці з чипсами.
І він рік соромив мене за вживання вуглеводів, але монстр завжди Лавджой.
- Джастіне! - Знаю. Я себе чув.
Я себе чую.
Я навіть не знаю, що скажу йому, коли побачимося.
Менше. Завжди менше.
Лайно! Я не можу. У мене сьогодні вечірка зі збиранням ягід з Опал.
Ти не перепросиш у кохання свого життя, бо збиратимеш ягоди?
Я не можу це пропустити. Я ж живу на ґанку Мейзі.
- Хіба що… - Нізащо.
Та ну. Ти сказала, що допоможеш мені. А Опал дуже, дуже лякає.
Добре. Але ти мені винен.
Мої предки не зрозуміли б того, що я збираю ягоди заради розваги.
Зрозумів. Гаразд.
Добре. Я тільки…
візьму більше відро.
- Перша п'єш знеболювальне? - Боже.
- Чому риєшся в її сумці? - Шукаю її телефон.
Щось має доводити — вона не помирає.
Нащо їй брехати?
З тих самих причин, чому завжди бреше: гроші, увага.
- Невирішені психологічні питання. - Ти завжди на її боці.
Не кажи Опал. Коли мені було шість, вона вдала, що в неї віспа,
щоб не бути присяжною. Не хочу такої ж травми для нього.
Доброго ранку, любі.
Мамо, ми йдемо збирати ягоди, а не в Аскот.
Живеш тільки раз, а Givenchy дарує життя.
Фемілілук.
Ви збираєте ягоди?
Це протест проти робітників-мігрантів?
Сьогоднішня вечірка Опал.
Я підміняю Джастіна, щоб він налагодив стосунки з Райлі.
Хотіла б я зробити більше.
Стосунки Джастіна — не твоя відповідальність.
Ти дитина. Ти.
А тепер…
Глянь, що я обрала для твого першого дня.
Це не те щоб мій стиль, мамо.
Це стажування для твого майбутнього, а не стилю.
Так. А моє майбутнє — офісна робота середньої ланки й три коти?
Це дуже стильно. І будеш помітна.
Насолоджуйся останнім днем, люба.
Я перешлю ще раз розклад, бо твоє майбутнє не чекає…
Мамо?
От лайно.
Де я?
- Хто замовив такий гарний день? - Вейне, привіт.
Привіт. Дякую, що взяли мене з собою.
У мене надто багато часу, коли діти з Джейні.
Усе добре, друже?
Чудово.
110%.
Що ти робиш?
- Тримаю простір для твоїх почуттів. - Припини.
Ні, нізащо.
От що. Я припиню, коли ти поділишся, що коїться в тебе всередині.
Нічого такого. Я просто не зробив нове тату цього року.
Пірсинг сосків.
Ні. Нічого не вигадав.
Вейне, мої тату ніби щорічник про те, яке чудове моє життя.
Народження Кілліана. Перше хоку Опал. Зустріч з єті.
Круто. Миле.
Але що набити цього року?
Кар'єрі кінець. Кілліан поїхав.
Опал я потрібен тільки як шофер.
І ми втратили котедж.
Ну, я почувався так само, коли ми з Джейні роз'їхалися.
Я мав з'єднатися із собою справжнім до шлюбу, дівчаток та Олів.
Ходиш на терапію?
Ага. Поставив програму Headspace. Пройшов тести на Buzzfeed.
Бум! Цілком новий Вейнер, от.
Тож скажи мені, ким був маленький Віктор? До Мейзі. До дітей.
До твоєї середньої кар'єри, що любив Віктор?
Хокей на льоду і на траві, аерохокей…
Гаразд. До хокею. Добре. Повернемося назад. Згода?
Щоб прогресувати, нам треба регресувати, друже.
І це починається з тикання палицею.
Про це говорити не хочеться.
Більше не можна чекати на Біллі.
Люди, я скажу це тільки раз.
Хочу твердих стиглих ягід розміром з великий палець.
Мені байдуже, що ваші пальці кровоточать, колір і в'язкість ключові
для правильного кулі.
Ти точно можеш? Не хочу, щоб ти себе змушувала.
Думаю, твоя немічна стара мати впорається з ягідкою на кущі.
Це необхідно?
Скільки ще обіймів у нас лишилося?
Так, ну, треба щоб усі завжди хотіли ще.
Та це мило, що ти турбуєшся.
Так, зійдемося на цьому.
Привіт.
Ти не мусиш приймати мої вибачення. Але дай мені шанс їх висловити.
Дві хвилини.
- Люблю, щоб сир скрипів. - Скрипів.
Я знаю.
Пропозиція миру.
Мила, правда?
Для Райлі Койота.
Я більше не працюю з тваринами. Роблю серію з втечами з місця злочину.
Коли боягузи тікають кудись.
Доречно.
Може, проллєш світло.
Я не знаю. Я не знаю, Райлі. Я не знаю. Я запанікував.
Це було… Освідчення, весілля, це було мило. Усе було так гарно.
Та це не значить, що не було божевіллям.
Як хотіти провести моє життя з тобою.
Ні. Ми виголошували наші весільні обітниці перед Мейзі, моєю мачухою
і натовпом мертвих тварин, Райлі.
- Там була Біллі. - Так.
Але я мав вдавати, що спокійний. Я не хотів відлякати її,
- бо тільки зібрав докупи своє життя. - Кажуть, узяти шлюб —
- це зібрати життя докупи. - 50% шлюбів лишають гіркоту, образу
й спільну опіку над шпіцом.
Але в них хоча б є блендер на знак успіху.
- Ти втік, бо хотів подарунків? - Звісно, хотів.
Це найжалюгідніше виправдання!
Виправдання?
Чоловік, якого я люблю, заслуговує на кухонну техніку,
сервіз з 12 предметів і принаймні один кашеміровий плед.
- Я скажу, на що заслуговую. - Гаразд. Скажи мені на що.
- Моя вантажівка, зараз! - Гаразд. Я за тобою!
Який твій пароль, мамо? Твій день народження?
Мій день народження.
Віктора?
П'ЯТНИЦЯ ТЕРМІНАЛ Д SFO (PPT) БОРА-БОРА (BOB)
Мамо. Чому в тебе телефон бабусі?
Агов.
Агов!
Добре.
Слава богу! Дяка богу! Привіт. Мене звати Біллі Барнс.
Мені 17 років. Я загубилася кілька годин тому.
У мене немає води, нема сигналу.
Прошу, передайте моїм батькам, що я жива.
- Пустіть сигнальну ракету для вертольота. - Я не ліснича.
О ні! Що ми робитимемо?
Ти сядеш і поп'єш води.
У тебе зневоднення.
У моїй родині ми не сидимо на траві. Бац — кліщ і хвороба Лайма!
Трава недостатньо висока для кліщів.
- Нумо. - Гаразд.
Отак.
Я Айві. Я садила поруч дерева, коли почула тебе.
Садила дерева?
Боже, я дійшла до Британської Колумбії?
Ковтай помалу, не треба судом.
Саме так.
Це був найкращий наш секс примирення.
Бо це був наш секс розставання.
Що?
Так, Райлі.
Ми все виправимо.
Райлі, ми це можемо.
Я можу виправити.
Взаємини не складаються між міськими й озерними.
Ви приїздите на сезон і їдете геть просто так.
Це називається «осінь».
Це не тобі казатимуть:
«Твій колишній спалив будиночок для човнів», — до кінця життя.
Перше, я не палив будиночок. Друге, я здав квартиру в оренду.
Мені нікуди йти до кінця жовтня.
Ти мене не чуєш. Цей будиночок для човнів багато означав для місцевих.
Мій прадід…
Я знаю, що він був із перших тесль. А він і той хрест витесав, на якому ти?
Вимітайся.
Гаразд, змусь мене.
Вимітайся.
Змусь мене.
Добре.
Та ну!
Це відчуття сорому розквітне любов'ю.
Побачиш.
Люба, ми завжди кажемо одна одній правду, так?
Відтоді як ти прийшла зі стрижкою піксі.
Шкода, що ти це бачила.
Знай, що причина, з якої я взяла телефон бабусі…
- Не приймаєш її помирання. - Вона сказала?
Тому ягідний кулі такий важливий. У ягодах багато антиоксидантів
від вільних радикалів. Смішно, бо бабуся вільна й радикальна.
Безумство нападати на своїх.
Бабуся не завжди каже правду, на відміну від нас.
Знаю, ти сумуєш за Кілліаном.
Та не сердься, що бабуся допомогла йому знайти шлях.
Вам обом важко бути в нашій тіні.
Припини.
Гаразд.
Припини.
Ти не лишила мені вибору.
Як ти посміла!
А тепер що?
Іще раз тицьни.
Жир.
Як воно, вийти за межі старої шкаралупи?
Це…
- Це дуже добре. - Так.
Отож, так. То скажи мені, що любить маленький Віктор?
Досі хокей.
Досі хокей. От що я тобі скажу. І далі тицяй жабу.
А я збиватиму камінцями шишки.
Може, одна з них ударить тебе по твоїй сексі голівці.
І в тебе буде осяяння, як у сера Ньютона.
- Вейне. - Що?
Це не шишка!
Тікай!
- Тікай, Вікторе! - Тікай, Вейне!
Вони у мене в шортах!
Не говори! І в роті будуть!
Як почуваєшся?
Краще. Дякую.
Наступного разу, коли ходитимеш між дерев, бери компас.
Можеш собі уявити, що хтось проголосує за наступну Ґрету Тунберґ.
Більшість людей, які за природу, не бувають на природі.
Не пітній.
Та якщо пітнієш, це добрий знак.
Бо ти зневоднена.
Я зрозуміла.
Люблю сухий гумор.
- Бо зневоднена. - Так. Зрозуміла.
Щоб ти знала, я не з тих дівчат,
які страйкують через пластикові соломинки, щоб не вчитися.
Цього року я стажуюся в Національному інституті клімату.
НІК?
Дуже престижно.
Писання корпоративних твітів за мінімалку ціле літо добило б мене.
Тому я саджаю дерева. Ти заробляєш і щось робиш.
НІК багато робить.
Ти викидаєш папірець, а я саджаю.
Так, викину його на переробку,
щоб ти менше…
- Тихо, Тунберґ. - …дерев садила.
Випий іще води.
Лайно.
Почекай, я принесу ще. Моя група поруч.
Гаразд.
Дякую.
Ульріко!
Тон має бути таким різким?
Ґейський голос. Дивує хижаків.
Хочу допомогти відновити будиночок. Мене звинувачують.
- Ульріко. Я теж частина громади. - Джастіне. Хотіла б я допомогти…
Неправда. Та якби й хотіла… Ні.
- Я більше не президент будиночка. - Про що ти? Чому?
У шведів є традиція, Вальпургієва ніч.
Вогонь розпалюють, щоб привітати весну й зміни, які та несе.
Згорілий будиночок був знаком.
Усе покинути? Що ми маємо робити з будиночком для човнів?
Прошу, запитай це в нового президента.
Ульріко, я знайшла твій Матергорн.
Це шведський коров'ячий ріг. Матергорн швейцарський.
Пані президент.
Нарешті дівчата керують.
Будиночок підсмажився, але воскресне з попелу, як канарка Дамблдора.
У мене є чудова ідея для збору коштів. І маю невеликі заощадження.
І є нова палітра кольорів, яку хотів би обрати.
Тихо, пані Вогнедім.
Навіть коли будуть гроші, тебе не підпустять до відновлення будиночка.
Через твій піроромантичний весільний декор відхилили наш запит.
Я сказала тобі винести салюти назовні. Те, що вони були всередині, є порушенням.
Я так і зробив. Я їх виніс.
- І чого вони були всередині, нарезавре? - Не знаю.
Це жахливе прізвисько.
Скажи про це страховій.
Поки заходи будиночка для човнів проводитимуться в мене.
Будиночок для човнів не зникне на моїй зміні.
Джейн Пейн знову працює.
Поки одяг на пляжі не обов'язковий?
Про це поговоримо.
Думаю, це має сенс.
Нічого не має сенсу.
Зіграєш «Winner Takes It All» чи ненавидиш і швейцарську музику?
Дай мені це.
Біллі. Біллі?
Вікторе?
Тихо, ударена сонцем.
Усе гаразд?
Так.
Ти бачив дівчину? Мого зросту, чорна, осудлива.
Сонце таки тебе здолало. Ти тільки-но описала себе.
- Мені потрібна твоя порада. - А хіба не варто попросити Джастіна?
- І коли це допомагало? - Точно. Кажи мені.
Гаразд. Ти завжди хотів грати в хокей?
Чи твої батьки хотіли, щоб ти грав у хокей?
Тобі подобалося грати в хокей? Чи подобалося,
- що батькам подобається твоє вподобання? - Усе разом.
Я знаю жабу, яку можна спитати.
Гарна новина.
- Це Вейні-Пух. - Утекли від бджіл.
Погана новина, вони в моїх шортах. Але…
Думаю, варто закінчувати, бо вже вечоріє.
Вибач за ягоди, люба.
Ми мали поїхати на фермерський ринок.
Ти таки монстр.
Тому що мій пароль — день народження Віктора, чи через твою відсутність у чаті?
Якщо береш мій телефон, де те, що тебе не стосується,
сама відповідаєш за все, що тобі не до вподоби.
Я знаю, що ти не помираєш. Ти їдеш на Бора-Бора наступного року.
Я не мушу помирати тут, правда?
Якщо ти хвора, дай поговорити з лікарем.
Ні. Я не дозволю, щоб залишки мого життя перетворилися на мою хворобу.
- Але твоя хвороба… - Не я.
На відміну від краси.
Знаю, у минулому я дозволяла собі певну творчу свободу щодо здоров'я,
щоб покращити нашу ситуацію.
Коли вдавала, що в Марракеші твої нирки відмовили,
щоб сісти в першому класі.
- Ти пам'ятаєш? - Мене ти лишила в економі.
Ти не познайомишся з місцевою культурою,
якщо не мандруватимеш з місцевими.
Але мій діагноз справжній.
Щоб довести це, я перепишу котедж Дерріка наприкінці літа.
Якщо хочеш довести це, перепиши його зараз.
Ні, мені потрібен невеликий важіль, щоб ви лишилися на літо.
Тому я можу витрачати свої сили на людей, яких люблю,
у місці, яке вони обожнюють.
Гарне викрадення телефона, до речі.
Подорожі з місцевими окупилися.
Не забудь помитися до вечері.
Я знаю, що поклав усе тут.
Що це за дурня?
Ти ідіот, Лавджою!
Я в курсі. Дякую.
Що за чорт?
БУМ! - 32 РАКЕТИ ФЕЄРВЕРК - ДУЖЕ ВИБУХОВИЙ
Хто в біса…
Мейзерс, Вейн змінив моє життя.
- Я нервую. - Я був загубленим без хокею.
- Це струс мозку. - Та Вейн повернув мене в момент.
- Я забагато думаю. - Це не твоя проблема.
І не твоя. Твоя мама дала тобі котедж. Нам не треба шукати житло.
- Насолоджуймося. - Вона повертає його,
щоб ми не дізналися про її шахрайство з хворобами.
Вона тут, бо чогось хоче.
Може, хоче бути з нами.
Ні, хіба хоче побачити, як ти виходиш із душу.
Якщо ми отримаємо котедж у кінці літа, хай воно буде коротким.
- Ти обіцяла її не вбивати. - Про що шкодую.
Та ми скористаємося її блефом.
Я змушу її віддати нам котедж. Потім я зроблю її літо таким жахливим,
що вона знайде диволіки в Андах.
- Не думаю, що мені це подобається. - Думала, ти не думаєш.
Дідько!
Де ми? Чому ми сюди веслуємо?
Хочу показати тобі дещо, бо в мене велика новина, Джастіне.
Приготуйся, бо моя новина ще більша.
Я буду перша.
Або підкинемо монету.
Я піду зі стажування, щоб садити дерева цього літа.
Чудово. Радий, що ти лишаєшся. Трохи занепокоєний, здивований,
маю купу питань. Але спочатку моя новина.
Ти протримався довше, ніж я думала.
Думаю, хтось спалив будиночок для човнів. Якщо я з'ясую хто,
зможу отримати страхові гроші на відбудову. Може, Райлі
та всі інші пробачать мені.
Гаразд. Здивована.
Трохи занепокоєна. Багато питань.
Але спочатку…
Моя новина.
Це все для мене.
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк
Творчий керівник: Марія Цехмейструк