Як гарно. Бейчелла?
Четвірчелла.
Версія для 17-річчя трійнят.
Хіба їх не четверо?
День народження Олів завтра. Вона народилася після півночі.
Як би не було, я іду з Кілліаном.
Це побачення. Ми типу зустрічаємося.
Ми не здивовані.
Відео з тобою, яке він запостив, таке миле.
Підглядаєте за ним?
Які з нас були б батьки, якби не підглядали?
Ми все розберемо, коли повернемося додому.
То ви вже не проти побачень? А хотіли вислати мене в біблійський табір.
То був єдиний варіант.
Якби ти секстилася з молодшим професором на початку року,
могли б відправити тебе в табір плавання.
Просто хотіли допомогти тобі приймати кращі рішення.
У побаченнях із хлопцями твого віку є труднощі.
Це все префронтальна кора з поганим контролем імпульсів і гігієною.
Що страшніше із психологічної точки зору:
дитяча голівка в туалеті чи розкидані кінцівки?
- Це ж голівка? - Я думала, з розіграшами покінчено.
Хвойдін сказала, хтось із «Нерухомості Пейн»
зайде оглянути будиночок.
Я подумав, що як підкреслимо природну кривавість обійстя вбивства,
зможемо зняти його наступного літа.
- Чому ти сам його не купиш? - Якби в мене були гроші…
У Мейзі є. Покажи їй траст.
Знаю, ти зберігаєш його для великої гри,
але, можливо, вона допоможе, щоб ремонт її мрії не перейшов нам.
Це може переконати її відкупитися.
Господи.
Цього б вистачило для першого внеску.
Приготуватися всім, Джейн Пейн продасть ваш дім!
Слоган я ще шліфую.
Джейн, ти «Нерухомість Пейн»?
Так, Пейн — це моє дівоче прізвище.
«Вигода і насолода з Джейн». Непогано.
Відколи це ти підробляєш на нерухомості?
Раніше я на ній заробляла,
але потім з'явилися дівчатка, і в мене забракло часу.
Та з'явився місцевий інтерес,
і Хвойдін попросила допомогти, тож я вирішила
перевірити, чи ще залишився порох.
У постах Тіси це місце виглядало куди привабливіше.
Так, ми просто познімали свої речі.
Оце оригінальний шарм хатинки.
- Це бризки крові? - Вони не свіжі.
Ясно.
Покажи Мейзі траст.
Чесність — це правильний шлях.
Ага. І ризикований шлях.
Ти знайшла голівку дитини Розмарі.
Мейзер!
- Що ти робиш із моїми улюбленими шортами? - Пришиваю ґудзик.
Ти їх попускаєш?
Я ж казала, що приєднання
до кондитерської авантюри Опала матиме наслідки.
Я хотів бути качком, а не калачиком.
Ні! Ні-ні-ні. Ніяких розмов про жирофобію, домовилися?
У професійних спортсменів нереалістичні стандарти краси.
Довгі лінії, прес як пральна дошка, зад як самоскид…
Жоден чоловік не має всього.
Я щойно потягнув спину, займаючись у дитячій тренажерці.
Як я захищу свій титул Тільтапалузи наступного тижня?
Ану, візьми себе в руки.
Іди попарся в Ульріки, і спину попустить.
Бо я одружилася з десятикратним чемпіоном.
Дякую, люба.
Привіт!
Чого тобі?
Отже…
Тато ніколи не казав мені про траст.
Може, тому що він тобі не тато.
Якщо коротко, котедж мій.
ОЗЕРО
Але ж Деррік залишив котедж мені.
Усе правильно.
Але щойно ти виїдеш чи кинеш його, котедж перейде мені.
Я не планую кидати його найближчим часом.
Мейзі, річ не в нас, а в дітях.
У цьому документі сказано,
що всі гроші, які ти витратиш на котедж, підуть Біллі, а не Кілліану й Опалу.
Тому я пропоную тобі викупити мою частку.
За поточною вартістю половини котеджу.
Це дешевше, ніж після ремонту.
А я зможу купити хату вбивства.
Може, тоді ми зможемо нарешті відкинути всю цю сімейну драму.
Дякую, що сказав.
Пропоную спуститися до причалу й усе обговорити.
- Щоб ти мене втопила? - Якщо ти мене не скинеш.
- Візьму нам каву. - Гаразд.
Біллі знає, де я, раптом що.
Я це врахую. Тобі чотири ложки вершків?
Чорну.
Власне, дві. Безлактозних, якщо маєш.
Або вівсяних. Мигдалевих теж можна.
Дякую.
Чесність — це правильний шлях.
КІЛЛІАН ДЖАСТІН
ДЖАСТІН 13
Дідько.
ЧЕТВІРЧЕЛЛА
- Ти багато знімаєш? - Ви собі… Так.
Супер. Зачекай секунду.
- Тебе сфоткаємо за секунду. - І 17!
- Можна цю фотку без Олів, будь ласка? - Іди.
- Добре. - Так, усе.
Чудово.
Почуваюся, що замало вирядився, поруч із Королевою Бі.
Замовкни. Твій Джаред Лето — модна метамфітамінова дійсність.
- Хотіли б вони бути такими привабливими. - Привіт.
Подарунок наперед.
«Кана-то-біс».
Як мило. Аж бісить.
Гей!
Я хочу сказати кілька слів.
Моїм дівчаткам виповнилося 17.
Майже жінки.
Практично діджейки.
Не сприймайте цей час у своєму житті як належне.
Цінуйте ці гулянки без похмілля.
Добре.
І не забувайте відриватися!
- Але гуляйте безпечно, ясна річ. - Добре. Дякую, тату.
Ви маму не бачили? Вона пішла ще вранці.
- Ніяких бумерів на Четвірчеллі. - Вона не бере слухавку.
Послухайте, не забувайте про воду.
Добре? Рішенням завжди є вода.
- Любимо тебе, тату! - Я не прибиратиму нічиє блювотиння.
- Тільки своє. - Так, народ.
А тепер починається магія.
Коли я скинув на тебе трастову бомбу,
я десь очікував від тебе нападу з ножем.
Це надто брудно. Кажуть, жіночою зброєю є отрута.
Слухай, братику, тато б не хотів, щоб ми сварилися.
- Це не твій тато. - Але це мій котедж.
З усією повагою маю відхилити твою пропозицію.
Це не пропозиція.
Я милостиво дозволяю тобі викупити мою частку,
щоб ти могла знести мій сімейний котедж
і відродити епоху Мускоки за допомогою жахливої вежі.
Це дорогий фронтон-маяк.
Дорогими є відновлена деревина, мармурові стільниці й поїздки Опала до Мілана.
Ми не в стані викуповувати твою частку.
Але, можливо, зможемо відбудувати халупу.
Так?
Я хочу затвердити план,
а ще я завжди мріяв про яму для вогню, і, може, кухонний ліфт…
Ні, Мейзі, чекай. Це не переговори, ясно?
Якщо не хочеш купувати мою частку, усе перейде до Біллі.
Ти не уявляєш, що передбачає володіння котеджем.
Потрібні відданість і праця. Поняття, з якими в тебе проблеми.
Ти не отруїш мене своїми словами, як і вершками. Я знаю, що вони звичайні.
Краще б ти цього не робив.
Якого хріна?
Вона була з дуже гарного набору.
Ти принесла медичну пилку?
Це для гіпсокартону, аматор.
Ти відкріпила причал?
Щоб ти не втік.
Дорослі на човновій станції, а діти на Четвірчеллі.
Отже, тут тільки ти і я.
І наша проблемка з довірою.
Рятуйте!
Сьогодні ми святкуємо 17-річчя моїх сестер
і граничний простір між юністю і зрілістю.
Як ваша грибшаманка я проведу вам сьогоднішню подорож.
Є лише три правила.
Перше: будьте з друзями.
Друге: будьте на природі.
І третє: пийте воду.
На смак як помиї.
Так, це отрута, а не трюфелі.
Не хвилюйтеся.
Я таємно підмішую мікродози на Різдво.
Це єдиний час, коли вони проявляють емпатію.
То ми таки зробимо це?
За дослідженнями, псилоцибін має терапевтичний ефект.
Лікує депресію, ПТСД.
Приймімо наші ліки.
Будьмо.
Дивовижно, наскільки ми всі пов'язані.
Ти мене розумієш?
Бачите? Емпатія.
Чому всі вже ніби в «Сонцестоянні», а мені хоч би що?
Я теж нічого не відчуваю.
- А ми з'їли купу піци. - Ага.
Їжа уповільнює швидкість всмоктування.
Як і очікування. Розслабтеся.
Усе буде.
Ти така скромна, моя улюблена сестра.
- Привіт. - Привіт.
Зведені точно шпекнуться.
Припини.
- Ходімо. - Куди?
У приватне місце.
Чекай, що?
- Не думай багато. - Що?
Тобто…
Нам, звісно, треба про це думати.
Я не хочу зіграти в Джастіна.
Тобто, можна витягнути,
але все відбувається так швидко, швидше, ніж хотілося б, тож…
Зупинися, доки я не передумала.
Ми знайдемо презервативи, а потім приватне місце.
Привіт, Райлі!
Яка честь. Що привело Королеву Бей у наш ліс?
В оголошенні на крамничці писало, що ти будеш о п'ятій.
Друг із дорожнього патруля дав наводку,
що десь тут збили лебедя.
Якщо знайду його, буде кінцівка п'ятого сезону.
Зможеш відчинити для нас крамничку?
- Ми хотіли взяти снеки і… - Презервативи.
Великий день.
Шкода, що Гендерсони виїхали сьогодні вранці.
Але Сеґґі Бі та Хвойдін живуть неподалік.
Певен, що вони вас виручать. Кілліан тобі покаже.
Хочеш, щоб я їх просто попросив?
Ульріка просуває свою промивку утроби.
Схоже, вона працює на курах.
Просто попросимося в туалет і візьмемо собі пару штук.
- Що? Пару? - Перші рази одним актом не обходяться.
Але залиште кілька для Сеґґі Бі.
ІПСШ вражає спільноту старих.
- Що? - Народ, це не смішно.
Це серйозна проблема.
- Ви двоє обдовбані. - Ходімо.
Не кажи Джастінові, гаразд?
Ох, усе й заплутується.
Не можна просто привести когось на причал. Що це за пастка?
- Ти можеш піти. - Так, але я…
Я ще не був так далеко від берега без аквапалки.
Ти б поквапився. Буря наближається.
Так, бо ти отруїла мене молочним продуктом.
Не тільки ним…
Не вірю, ти просто знущаєшся з мене.
Це тривога, трохи кави і мій СЗТК.
- Синдрому збудженої товстої кишки нема. - Є, загугли!
Я втримаюся. Я все втримаю в собі.
- Усе добре. - Я допливу до берега за десять хвилин.
Повернуся на човні за п'ять.
Порви траст — і будеш на троні за 20 хвилин.
Ти не можеш стерти ні мене, ні Біллі.
Вона справжня онука, і тато це підтверджує.
Кров густіша за воду.
Ти це й батькам Біллі кажеш?
Боже! Мейзі, я прошу лише, що моє по праву.
- Твоє? - Так!
Я заробила кожен квадратний сантиметр котеджу.
Я перетворила це місце на наступну Мускоку.
Коли все озеро вважало, що заради нього я переспала з вітчимом.
А його сумний син-ґей відмовився від дитини та 80-сантиметрової талії.
Мене розпинали, поки тобі там смоктав Гемсворт.
Гемсворт із Коффс-Гарбор! Це різні люди.
Я підкорила ці покоління бовдурів своїй волі.
Так мило, як ти вважаєш, що можеш прийти й усе забрати собі
лише тому, що твій дід побудував якусь халупу на озері.
Я знесу її до пня і збудую
шедевр на розворот «Архітектурного дайджеста».
Ґолді й Курт мені заздритимуть.
Звучить шикарно, не дочекаюся, коли все успадкую
після твоєї смерті.
Бо я розчиняю лише антацидні пігулки у воді. У тебе немає часом?
Ти справді думаєш, що твоя збуджена кишка мене переживе?
- Я молодший. - Я міцніша.
Ніхто не вказує мені, що робити. Навіть моя власна дупа.
О ні.
О боже. Господи. Зараз буде.
О боже. Мейзі, наближається.
Тоді лізь в озеро.
- Привіт. - Привіт, дітки.
Ми гуляли, і мені захотілося в туалет.
Звісно, милий. У кінці коридору.
- Якщо по-великому… - Не забуду злити.
Класна підвіска.
Мамина улюблена.
Доки вона не померла від розбитого серця.
І цирозу.
Як кольори це роблять?
Вони ніби танцюють.
Здається, ти перегрілася на сонці, люба.
- Принеси Біллі чогось випити. - Добре.
Дістав. Ходімо.
Бувайте!
То мій халат?
А це що?
Я тебе так рано ще тут не бачив.
Проблеми в раю?
Та ні, усе добре.
Ну, з дітьми все добре, з Мейзі теж.
Але…
Ти коли-небудь хотів зупинити час?
Це не бажання, друже. Просрав купу грошей на стартапи машини часу.
Коли наші тіла перестали вести чесну гру?
Ми настільки молоді, наскільки почуваємося.
От візьми свій останній сезон.
Ти вже не забивав, тобі давали менше часу на льоду,
та хіба ти пішов з вечірки?
Ти впорався з тим шумом.
- Саме тому ти Вік Стержень! - Ага.
Кому не начхати, що кажуть люди?
Більшості з нас.
О ні. Ти не будеш гидити на моєму причалі. Тягни свою дупу в озеро.
Ні! Я люблю какати вдома.
Є амазонський сом, який може оселитись у твоїй уретрі.
Ти приходиш у мій дім,
вимагаєш мій котедж,
викидаєш мою французьку чашку з потрійною глазур'ю у воду,
і все одно ти жертва.
Ти знала, що в мене непереносимість лактози.
«Я ґей. Я віддав дитину. Я не можу вживати молочні продукти!»
Хай усі жаліють Джастіна.
Знаєш що? Джастін ніколи не виконує роботу.
Ніби ти виконувала. Підлизалася до расиста-гомофоба, як мій тато?
А хто його від цього вилікував? Я.
Так. Цисгендерна гетеросексуальна біла жінка,
яку нічого з цього ніяк не обходить.
Я зробила це до 30 років.
Я дійсно сподівалася, коли побачила тебе на барбекю,
що все зміниться.
Я лише хотів старшу сестру.
А я лише хотіла не бути на другому місці після словесного поносу.
- Я покажу тобі понос. - Що?
Ні! Не смій. Не знімай штани!
Вона була виткана вручну в Марселі!
Усе таке дивне. Щось не так.
Хто запросив на Четвірчеллу дітей?
- Ні. Вони зменшилися у віці. - Це єдине логічне пояснення.
Бачиш? Трійнята!
Ось що відбувається, коли присвоюєш культуру фей.
О ні. Он Олів.
І Ліл Вейн…
Треба їх роззменшити.
Як повернути тебе назад, Ліле Вейне?
- Вода! - Точно! Пам'ятаєш?
- Вейн нам казав! - Вода — це рішення.
Рішенням завжди є вода.
Треба їх полити водою.
- І це має бути весело. Вони ж діти. - Водяні кульки!
Треба принести цю жертву.
Отже, запитання до Віктора.
Що ви з Мейзі робите, коли приходить лежачий поліцейський?
Очищаємо організм соком.
Недавно Джейні захотіла пограти в нову гру.
Я такий: «Я за, люба. Що ти задумала?»
- Вона мене зв'язала. - Ага.
- Заткнула. - Клас.
- А тоді пішла. - Прикольно.
- Години на чотири. - Не дуже прикольно.
Певно, пішла по справах.
Ну, я розумію, що маю її підтримувати,
але, якщо чесно, ця гра мені не сподобалася.
Не думаю, що це була гра, Вейнере.
Думаю, вона хотіла «час для себе».
Час для себе?
Не може бути.
Моя дівчинка не хоче гуляти зі мною.
І мої дівчатка не хочуть.
А я досі гуляка! Нічого не змінилося.
Ти пролив трохи…
Дякую за пораду, Вейнере.
Чуваче, у мене повно чудових порад.
Та хіба мене хтось слухає? Дідько.
- Ні. - Я тебе не чую.
Як побачиш Джейні, скажи, хай мені подзвонить.
Ми це зробили.
Вони всі мокрі.
- Мають роззменшитися будь-якої миті. - Ага.
Якого…
Кілліане.
Бачите? Довелося їх роззменшувати.
Четвірчелла дві хати звідси.
Так, мем. Вибачте, мем.
Якого хріна?
О боже.
- Привіт, тату. - Привіт, синку.
Маєш хвильку?
Якщо це щодо шоу талантів посмертно, я ще не готовий.
Ні. Я тут не через це.
Я знаю, що твоє тіло проходить через деякі зміни.
Але ти маєш знати, що чоловікопауза — це цілком нормально.
Чоловікопауза.
Вони на розмір більші.
Та не треба.
- Я знову на інтервальному голодуванні. - Перестань.
Ти ж не сумний старигань, що чіпляється за свій золотий вік.
Змирися з вигинами.
- Як тобі? - Вони зручні.
Так.
Я… я в нормі.
Молодець. Працюй, татку.
- Працюй! - Ага.
Так, почуваюся добре. Дякую, тренере.
Я створю список відтворення Брене Браун.
Дарма ми змусили тебе різко кинути.
Дякую, синку.
Ти будеш мною пишатися. Я стану новою людиною.
Так!
Це ж обмежений випуск!
- Ти завжди все руйнуєш! - Ти завжди все руйнуєш!
Ти зруйнувала мою сім'ю, мій котедж, мою дитячу невинність.
Може, нарешті це переживеш? Ми були дітьми.
Ти підіслала мене застукати наших батьків у позі 69!
Ми грали в сардини!
Ти сказала мені, де шукати!
Вони трахалися вже роками. Я зробила тобі послугу.
Ти зробила мені травму!
Мені було вісім.
Я не знав, що в мого тата роман.
Усе озеро знало! А ти що думав?
- Що моя мама — подруга з роботи? - Так.
Бо мені було вісім, Мейзі. Я не довбана Дороті Паркер!
Ти ніколи не міг прийняти реальність.
Ти досі живеш у своєму вигаданому світі.
Я завжди маю стримувати своє лайно, зате ти якийсь безкінечний лайномет.
Може, це тому, що ти така закрепна мегера!
Знаєш що? Мені начхати, чого хотів твій тато.
Мені начхати, що в тому документі.
Котедж мій. Він належить моїм дітям.
Я радше з'їм лайно, ніж дам тобі й Біллі його відібрати.
Я прийду по тебе.
Я прийду по твоїх дітей.
А тоді…
Драматична пауза?
Драматичне дристання!
Трясця!
Лавджой перемагає!
Ми залишилися без презервативів,
зате врятували халат.
Такий м'якенький.
Знаю.
Я дещо врятував.
- Усе добре? - Так.
Ти певна, що хочеш, аби ми це зробили?
Тому що я — Джастін, а ти — Мейзі!
Усе стало на свої місця.
Джастін і твоя мама так і не роззменшилися.
Отже, вони застрягли в минулому, а ми можемо їх звідти витягти.
Переспавши?
Розумієш, це все тому, що твоя мама вкрала наш котедж…
- Чекай, ваш котедж? - Так. Це в дідовому заповіті.
Тому ми намагалися вкрасти його назад… Я ідіотка.
Ви намагалися вкрасти наш котедж?
Що? Ні. Не я. Тільки трохи.
Але лише щоб допомогти тобі.
Мені треба сісти.
Я сідаю.
Спочатку я була проти, але твоя мама — стерво.
Вона може бути дещо жорсткою, але…
О боже, Кілліане, хіба ти не бачиш?
Якщо ми переспимо, то роззменшимо минуле наших сімей.
І знову зведемо наших батьків.
Дід хотів би цього, якби був сьогодні тут.
Дід Деррік хоче, щоб ми переспали, щоб урятувати сім'ю?
Саме так.
Ми маємо переспати заради діда.
- Стоп! - Що таке?
Ти намагалася вкрасти мій котедж і брехала мені.
- Ну… - Щось мені вже не хочеться.
Тепер, коли я скинув це із себе, мені покращало.
Спогади чи гівно?
- Мейзі, як нам це виправити? - Ніяк.
- Ми ж не можемо обоє отримати, що хочемо. - Секс утрьох із Гемсвортом?
Це не наша провина. Ми ніколи не хотіли бути братом і сестрою.
Мабуть, треба найняти адвоката.
Або можна вирішити це по-дорослому.
- Священна кровна клятва. Перекидання. - Наступні вихідні. Тільтапалуза.
Якщо я виграю, ти викупиш мою частку, а я приберу своє ім'я з трасту.
А якщо виграю я, ти прибереш своє ім'я з трасту та зникнеш.
Четвірчелла-верки.
О боже.
Гей, міс Картер.
Ноулз-Картер.
Джей-Зі пощастило, що вона йому це дала.
Моя спальня вже вільна?
Так.
Вибачте.
З Кілліаном вийшов такий безлад.
У мене теж бувають сквирти. Я зміню постіль.
Що? Ні. Не такий безлад.
Просто…
Усе скінчено.
Між нами все скінчено.
На котеджних вечірках завжди багато драми,
але вранці все вирішується.
Хоча це, мабуть, на краще.
Нікому не слід одружуватися з першим крашем на озері.
Нікому.
Як пройшли перегляди?
Більшість тікали з криками, але я рада, що знову на коні.
Звучить як божевілля,
але будинки до мене промовляють.
Кажуть, кого вони хочуть і наскільки більше можна просити.
Ти чула?
Вони говорять зі мною просто зараз.
Пробач за сумку.
Вона була дуже гарна.
Я купила її в «Тарґеті».
Ти таки найгірша.
Переклад субтитрів: Галина Шрам
Креативний директор Руслан Поліщук