Tento příběh je inspirován skutečností, některé události byly upraveny.
Tak přidej.
Bože!
-To se mi líbí, máš skvělou manikúru. -Johne.
-Ahoj. -S kým tu jsi?
Dneska sám. Gratuluju k tý kolekci.
Přidat konferenční stolek chci od doby, co jsem na něj dokázal položit bradu.
Navíc z v hlavním obchodě Donald Judd Furniture. Máš odvahu.
Zaprvé, injekci nábytku od Donalda Judda do svých nudných domovů Američané ocení a…
Kdo ti řekl o hlavním obchodě?
To mělo být zadruhé. Kdo to řekl tobě? Je to tajné.
Mám své zdroje.
Já taky, Johne. Já taky.
Jdu si pro drink.
Jsem moc hodný. To je ten problém.
-Nestalo by se to. -Fakt ne.
Kelly mě umluvila k jezdecké lekci.
-Zlomil jsem si klíční kost. -Katastrofa. Nemluví o ničem jiném.
Na koně už nikdy nesednu.
Tak jo, už půjdu. Brzo ráno odlétám.
Nevěřím ti ani slovo. Po kom jdeš dnes večer?
Vlastně už nejsem k mání, Calvine.
-Dobrou noc. -Dobrou noc, Johne.
Určitě si jde dát ještě skleničku do Manhole.
Nikdy nevíte. Každopádně jsem spadl, zlomil si klíční kost a tři týdny ležel.
Ahoj.
Přestaň. Paparazzi jsou hned za rohem.
Běž.
Běž! Deset kroků napřed. Dvacet!
No tak.
To si ze mě děláš prdel.
-Zase sis zapomněl klíče? -Ne, někde být musí.
Dneska nám to asi není přáno.
Ani na to…
-Bože, zdravím. -Díkybohu.
Děkujeme.
Díky, pane.
Dobrou noc.
-Dneska musím spát doma. Víš to. -Zůstaň. To říkáš vždycky.
Svatební prsten.
Věděl jsem, že mi něco tajíš.
Je tátův.
-Kolik je hodin? -Půl osmý.
A máš tam být až v devět, takže tak.
Ne. Musím vypadnout, než přijdou ti tví dotěrní fotografové.
Ne, vrať se.
-Dobře. -Můžeme odejít spolu.
-Jo? -Nakonec na to dojde.
Poprvý jsem měla štěstí a unikla jim.
Jsem moc rád, že bude i podruhý.
Já taky.
Ale líbí se mi to takhle. Jen my dva.
Nic víc.
Dobře.
Můžu si to půjčit?
Musím si vzít aspoň něco jinýho, když jdu v tom stejným.
-Co? -Uděláš to.
Uděláš to, co? Zlomíš mi srdce.
Tohle říkáš po ránu každý?
Fakt třída.
Mám chuť zavolat do práce, dát výpověď a zůstat celý den v posteli.
Jo.
Kdo ti srdce zlomil jako první?
Pokud se to stane, dozvíš se to.
Vidělas to?
Kradou Katiny plakáty. Skvělá kontroverze. Líbí se mi to.
Ale je tu tohle. Kate je naštvaná.
Proč? Že se přes noc stala hitem a dobyla svět?
Spíš jde o ty objektivy před ní.
Trochu s ní soucítím.
No tak. Věděla, do čeho jde.
Vážně? Byla to jen holka z Croydonu, která dostala práci, a pak tohle všechno.
To, že bude senzací, nečekala o nic víc než my.
Slavných jsem litovat přestal už dávno.
Ano, fuj, sláva ti něco vezme,
ale ještě víc ti toho dá. A pokud se to Kate nelíbí, může se vrátit do Croydonu.
Jen přes tvou mrtvolu.
Co to máš na sobě? Je to naprosto úžasný.
Jen jsem to ráno hodila na sebe.
Co to děláš?
Ne, Bože. Prosím. Tohle fakt nesnáším.
Neutíkej přede mnou.
Ne.
-Můžeš utéct, ale neschováš se. -Polož to.
No tak. Jsi úžasná.
Jen jednu.
Afrodita, druhé století před Kristem.
Jednou jsem ji rozbil. A slepil ji. Nikdy si nevšimla.
Jistěže všimla.
Vážně to musíme všechno prodat?
Ne, všechno ne. Proto jsme tady.
Veřejná aukce je strašně vlezlá.
Ze soukromé nezískáme k zaplacení 34milionové dědické daně ani zlomek.
Je tam i moje stolička.
Chceš si přihodit?
Panebože.
Páni, zeptala bych se, co to je, ale jako pravý umělec
jsi to tam jasně uvedl.
Je to letadlo.
Fakt si ho nechala.
Létá nad ohněm, nebo nad oceánem?
Krajina je subjektivní.
Nech si to.
Její plavecký prsten.
Nosila ho, když plavala, aby nepřišla o zásnubní a snubní prsten.
Líbí se mi, že o tenhle přijít mohla.
Jak se držíš?
Pořád mi to připadá neskutečný.
Myslím na to, co by ji rozesmálo, a pak mi dojde, že už tu není.
Vůbec poprvé v životě si připadám úměrně svýmu věku.
Když se nemůžeš trápit smrtelností svých rodičů,
nezbývá ti než přemýšlet o té své.
To jsi řekla dobře.
Víš, jako máma teď chápu, proč nás musela vychovávat jinak.
Od narození svých dětí ti dojde, že musíš být úplně jiný rodič.
S čistým štítem.
V čem nás vychovávala jinak?
Po tátově smrti jsme žili v obrovském chaosu.
Potřebovals řád a stabilitu
a já už nechtěla, aby mě brali jako dítě. Odmítala jsem to.
To si pamatuju.
Vydržela, dokud nevěděla, že jsi připraven.
K čemu?
Žít tak, jak uznáš za vhodné.
-Musím jít. -Dobře.
-Uvidíme se později. -Jo.
-Nezapomeň na večeři u nás. -V sobotu.
A nic nerozbij.
Pokusím se.
Sakra. Narcy, je to fakt dobrý.
Neukazuj to Calvinovi. Nech si to pro sebe.
Než seberu odvahu odejít, ten časopis už skončí.
-Nezvedneš to? -Nech to zvonit.
-Dobře. -Haló. Po zaznění tónu zanechte vzkaz.
Ahoj, tady John. Jen se chci zeptat, jestli tu jsi.
Dobře, ahoj.
-Pokračuj. -Jsi neskutečná. Zkoušíš ho.
-To sis někde přečetla? -Přijde mi to trochu rychlý.
A taky by mělo. Ježíši, užívej si trochu.
Bav se. Víš, kdy to máš ukončit.
Asi už jsem to propásla.
Jde to hrozně rychle. Zítra se potkám s jeho přáteli.
Jdeme na drink. Nevím.
Máš dost J. F. K. mladšího? Život je tak těžký, co? Co chceš?
Můžeš zůstat u Johna? Zníš jako titulek v Postu.
Dobře.
Nevím, co chci.
Vím, co nechci.
Tímhle tempem to tisk zjistí.
Možná za měsíc. Možná zítra.
Musím vědět, že je to skutečný.
Nemůžu se jen bavit a být navždy známá jako bývalá J. F. K. mladšího.
Carolyn, prosím. Jmenuje se John.
Zvedni to. Nebuď divná.
Dobrý den, po zaznění tónu zanechte vzkaz.
Ahoj, zase já.
Promiň za plný záznamník, ale něco jsem ti zapomněl říct.
Jo, zrovna stojím před tvým bytem.
-Bože. Musím se jít podívat… -Ne, Narcy. Zůstaň.
A napadlo mě, že si zajdeme na burger do jednoho podniku v Breezy Point.
Vědí, kdo jsem, a je jim to jedno, což je fajn.
Je to přímo u vody.
Můžeš si tam půjčit člun, je tam čerstvý vzduch,
tak jsem si říkal, jestli bys nechtěla jít se mnou.
-Ale nejsi doma. -Pokud tam nepůjdeš ty, tak já jo.
-Zůstaň. -Snad jen nečekáš, co řeknu.
No tak.
Takže jsi doma.
Jsi blázen.
Politických časopisů je tu hodně, ale tenhle bude jiný.
Bude plný nečekaných nápadů.
-Veřejné náměstí… -Musí být sexy.
Promiň, tvoje nápady se mi líbí, ale o reklamách mluvím celý den.
A pokud chceš soutěžit s celým regálem sexy titulek,
tvoje obálka musí být sexy
a obsah musí změnit mozky čtenářů.
Mluvíš jako Berman.
Mohl by tenhle Berman mít v něčem pravdu?
Ve spoustě věcí.
Nemá zkušenosti s časopisy, ale je skvělý.
Je to můj parťák a vždycky mi kryl záda.
Věřím mu. A to u mě není jen tak.
Jo, pro mě taky.
Jsi si s tátou blízká?
Nosíš ten prsten, ale nemluvíš o něm.
Jsem si blízká s otčímem, ale s tátou… Byl skvělý.
Sakra, uniklo mi něco? Přišla jsi o něj?
Ne, můj pravý táta pořád žije.
Byl to typický rozvod páru z předměstí v 70. letech, ale já to tehdy nevnímala.
Špatné věci se mohou dít, i když jim ještě úplně nerozumíš.
Možná.
Ale přerušila jsem tě. Pokračuj.
Jak příhodné, že nemusíš mluvit o sobě.
-Tuhle písničku jsem pustila já. -Tuhle jsem pustil já. Nebo my oba.
Líbí se ti?
Co za zvíře nemá rádo Sade?
Pojď sem.
Obálka časopisu by měla být sexy.
Navenek sexy, uvnitř neobvyklý.
Přesně tenhle koncept se ti snažím prodat celé měsíce.
Jo, možná jsi měl pravdu. Někdy máš v něčem pravdu.
Můžeš si to příště zkusit uvědomit dřív?
-Jo. -Snaž se víc.
-Ahoj, lidi. -Ahoj.
Santino.
Kde je poslední oběť?
Santino, buď milá.
Něco jsem slyšel od Treye v Tunnelu.
Říkal, že se s ní schází často.
Znám ji trochu líp než toho tvýho náhodnýho dealera.
Je to dealující kamarád, jo?
Jen ti kryje záda a kontroluje tě. O nic nejde. Kde je?
Páni, někdo Johnovi oplácí stejnou mincí.
Každou minutu ji mám radši.
A myslíš, že přijde?
Je to moje první holka, která se nechce ukazovat na veřejnosti…
S výjimkou Madonny.
Vážně, je jiná, lidi.
Dobře.
To jsou vždycky.
-To zní jako moje bejvalka. -Jo.
-Ahoj, promiňte, že jdu pozdě. Práce. -Ahoj.
Nemělo to konce. Ahoj. Ahoj.
Carolyn, Santina, Michael, Anthony, Tommy a Colin.
Ahoj, Santina, Michael, Anthony, Tommy a Colin.
-Hezký. -Působivý.
Děkuju. Těší mě.
Carolyn, s Bermanem jsme mluvili o tom časáku.
Na co ses mě to chtěla zeptat ohledně té slevy?
Ptala jsem se Johna, jestli dáváte slevy za pravidelnost.
Sazba pro kupující reklamy s určitým počtem koupených reklam?
Jo, pracujeme na tom. Jo.
-Bermane, najmeme ji? -Mě si nemůžeš dovolit.
Řekla jsem Johnovi, že se mi tvůj nápad s obálkou líbí. Je to chytrý.
-Díky. -Jako u tý firmy s kajaky?
Nebo jako půjčovna psů?
-To byl dobrý nápad. -S Johnem jste až moc chytří.
-Co na to říct? -Dobře.
Cokoliv složitějšího než klubko vlny,
se kterým si hraje v tátově podniku, je na Colina moc.
Zemřu bohatší než vy.
Dlouho tu nebyla obsluha. Dojdu na bar pro láhev.
-Ano, prosím. -Paráda.
Jo.
Jak to jde u Calvina Kleina?
Calvin je skvělý.
Brzy na trh uvedeme novou unisex vůni,
takže když si to nepoděláte…
Jak voní?
Jako že můžeš bejt obojí.
To se hodí.
-Dobrý. -Chytrý.
-Myslela… -Chápu.
Hej, to se stává doslova všude, kam jde.
Její číslo si nevezme. Před tebou ne.
Jen je zdvořilý.
K ní, nebo ke mně?
Co to neseš?
Bílý víno.
Tak jo. Kdo si dá? Jdeme na to.
Kde mám skleničku?
Hezký zapalovač. „Modrý oči.“
Dárek od bejvalýho.
Ty jo. Klasika.
Co od Margot čekal?
Pořád zatracená holka ze sesterstva.
S tím musíš souhlasit.
Hele, neznáš Treye z Tunnelu?
Treye. Ne, proč? Je to tvůj kamarád?
Doufám, že ne.
Cítím vítězství.
-Musím jít. -Ne, zůstaň na večeři.
Ne, na večeři mám plány jinde.
Máme další otázky. Zruš to.
To neznáš mou matku. Ann Marie Messině se nic neruší.
Vezmi mě s sebou. Už se nudím.
A neznáš ji ani ty.
Přijít s tebou tak narychlo by se Ann Marie Messině nelíbilo.
Byla to zábava, i když jsem toho o vás slyšela hodně.
Ať John říká, co chce. Podle mě jste skvělí.
-Mějte se. Příště, až bude víc času. -Ahoj.
Sakra, vždycky v tom nejlepším.
Tahle tu hru hrát umí.
Jo. Počkejte chvíli.
Nic nehraje. Už ani nepoznáte skutečnou ženu, když ji máte pod nosem.
Těch už jsem viděl.
Hej.
Co děláš zítra večer?
Sestra pořádá večírek. Přijď.
Není to trochu brzo?
Chci tě s ní seznámit.
Dobře, jasně.
-Proč ne? -Dobře.
Co mám přinést? Láhev vína? Květiny?
Ne, to všechno tam bude.
Budu rád, že přijdeš.
-Dobrou. -Ahoj.
Calvin je náladový, ale když mu dáš čas a připomeneš širší kontext, změní názor.
Chci ho poznat, ale bojím se.
Mami, přestaň uklízet. Jen co odejdeš, bude tu nepořádek.
Nemůžu večeřet, když to mám před očima.
Jasný?
Snad ví, jaký má štěstí, že tě má,
protože já bych takový ego každý den nevydržela.
Jo, asi pak chceš být s normálními a pracujícími lidmi.
-Nenáročnými a nenápadnými. -Přestaň.
Co? Co to znamená?
-Nic. -Řekni jí to.
-Není co. -Bude jí to jedno.
Přestaň.
Carolyn se zase vídá s Johnem.
-S Johnem? -S Kennedym mladším. To jsem neřekla.
Co se stalo s tou filmovou hvězdou, kvůli které tě opustil?
Nikdo nikoho neopustil. Oba jsme jen…
Nehodilo se to.
A teď se to hodí?
Teď je to jiný.
Není to vážný, jen si užíváme.
-Jo, třeba zítra u jeho sestry Caroline. -Lauren, mohla bys přestat?
Ne, působí jako zábavná ženská.
Takže to není vážné, je to nové, ale poznáš jeho sestru?
Je to jen večírek. Nesetkáváme se, abychom se poznali.
O nic nejde, mami. Přísahám.
Jasně, ale dáváš mu druhou šanci,
proto jsem spíš opačného názoru, ne?
Poslouchej, zlato, všechno teď jde skvěle.
Jen díky tomu, kdo jsi. Jen ty a tvoje tvrdá práce.
Nechci, abys ztratila sama sebe.
Kdy se to stalo?
Přesně.
Taky jsem si nemyslela, že jsi typ ženy, která řekne, že je to tentokrát jiné.
-Chceš sladkokyselou omáčku? -Přestaň.
Ahoj.
Vteřinku.
C., jsi nádherná.
Tak pojď.
Tohle je přátelské území. Zamilují si tě.
Bude to večeře.
Jo, víceméně.
-Měl to být večírek. -Však to večírek je.
-Ahoj. -Ahoj. Jak se máš?
-Dobře. -Fajn.
-Zdravím. -Carolyn, moje sestra Caroline.
-Ahoj. -Těší mě.
-A její manžel Ed. -I mě. Zdravím. Moc děkuju za pozvání.
Samozřejmě.
-Všechno nejlepší, Caroline. -Děkuju, Sonio.
-Ahoj. -Ahoj.
Jen něco upravím. Přineseš jí něco k pití?
Jistě.
Promiňte.
-Má ráda bílé víno. -Hned to bude.
Hned se vrátím. Anthony.
Moc se omlouvám.
John se nezmínil, že se sem vetřu na večeři.
To nic. Dělá to pořád.
Chci říct, že zapomíná, ne že si sem pořád někoho vodí jen tak.
A nezmínil, že máš narozeniny. Všechno nejlepší.
Děkuju.
Ed ti nese víno.
-Díky. -Není zač.
-Nechceš si sundat kabát? -Jistě.
Pojď se mnou.
-Cože? -Zapomněl jsem. Musel jsem improvizovat.
Ve hře Glengarry Glen Ross si vymejšlet nemůžeš.
Ve sv. Davidsovi hrávali Joseph’s Technicolor Dreamcoat
a John měl jednu repliku ve vysoký tónině a nikdy to nedal.
Já hrála v Gravestone. Josepha.
Je mu 73 a táhne mu na 100.
Potřebují lepšího kandidáta.
Zákonodárce, ne vizionáře.
Legrační. Když se ho někdo ještě dnes zeptá, kde studoval,
tak odpoví: „V Cambridge.“
Jo, Caroline říkávala: „Těsně za Bostonem.“
Je to veřejně známý.
-Carolyn, a ty? -V Bostonu.
Sereno, chodila jsi na Princeton, ne? Takže máš kurevskou smůlu, co?
Dobře, jsem hrdý Tiger, ale oba víme, že to není totéž.
Co jsi to říkala o tom jehněčím?
-Je to mámin recept. -Jo.
Vařil jsi někdy?
-Co hledáš? -Svíčky.
Ed chtěl jít do večerky, ale někde tu budou.
Zlobíš se na mě?
Proč bych měla, Johne?
Už teď ji nemáš ráda.
Neznám ji.
Neřekls mi, že ji přivedeš, tak mi dovol to dohnat.
-Jo, ale za to ona nemůže. -Chápe, že se s ní nepočítalo.
-Proč jsi ji do té situace dostal? -Nečekal jsem, že ti to bude vadit.
Říkáš, že se cítíš starší. Výborně, tak se tak chovej.
Předpokládám, že když jsi ji sem přivedl, je pro tebe důležitá.
Jo. Je pro mě moc důležitá.
Začínám mít pocit, že je ta pravá.
Tak se tak chovej.
-Mám tě rád. -Já tebe taky.
Hodně štěstí, zdraví.
Hodně štěstí, milá Caroline.
Hodně štěstí, zdraví.
Kelly. Vidělas ty návrhy?
-Co? -Nic.
Sakra. Kdo ti to řekl?
Neboj a sedni si.
Ne. Ví se to? To nechci.
K popukání.
Jeho přítelkyní se stala jediná žena, která jí nechce být veřejně známá.
Jo, nechci být známá jako něčí druhá polovička.
Já taky ne. Věř mi.
Ne, Kelly. Nemyslela jsem to tak, že je na tom něco špatnýho.
Ty a Calvin jste manželé.
Podnikáte spolu. Jste tým. My jsme…
Ještě ani nevím, co jsme.
Ještěže jste si nezačali před pár lety. Brzo se musí usadit a praštit do toho.
Nezadaný John v 40? To nevypadá dobře. Načasovala sis to dobře.
-Nic jsem si nenačasovala. -Já vím, nejsi taková. V tom je ta krása.
Je to tak hodný kluk a pořád se zlepšuje.
Neděs se k smrti.
Když to vyjde, budeš tu ještě pár let
a budeš jedna z Kennedyových.
Mohla bys dopadnout hůř.
Jen jsem ti chtěla říct, že ti to přeju.
-Ale jemu ještě víc. -Díky.
Ale můžeš si to nechat pro sebe?
Prosím, neříkej to Calvinovi.
Prosím tě. Pokud se něco Calvina netýká přímo, neexistuje to.
Přijdeš dnes ve tři na schůzku s architekty vlajkové lodi?
Dneska ve tři?
Jo.
-Nikomu to neříkej. -Dobře.
-Čau, hoši. -Johne.
-Když malá rafička… -S tím na mě nechoď.
-Jak se máš? -Jo.
-Už se ukázala? -Neviděl jsem ji.
Včera si vedla skvěle.
Já asi úplně ne.
Neřekl jsem Caroline, že někoho přivedu.
Kámo.
A Carolyn jsem nezmínil, že má Caroline narozeniny.
Nebo že jde o večeři.
Panebože.
No, asi jsi prostě byl sám sebou.
Mám tě rád, kámo, ale tohle děláš pořád.
Nevyhovuje jí to.
A mně už vlastně asi taky ne.
Po letech poprvý randím se ženou, která mě hned nechce dostat do chomoutu.
Buď to, nebo hraje šachy jako Kasparov.
Z toho, co jsi říkal, podle mě šachy nehraje.
Spíš jsi konečně poznal někoho, kdo je prostě skvělej.
Koho nezajímají hovadiny, který tě následujou.
Aspoň ne všechny.
-Jen to nechci podělat. -Jo.
Nevím, tak to možná nepodělej?
-Jo. -Jo.
Vždycky mi skvěle poradíš, kámo.
Díky.
-Jsi v pohodě? -Jo.
Tak jo, hut!
Připraveni. Hut!
-Kdo ví, kolik je? -Asi tři čtvrtě na čtyři.
-Dobře ty. -Díky.
-Měj se. Dobrá hra. -Super zápas.
Ahoj.
Za ten fotbal se omlouvám. Kelly mě donutila zůstat na schůzku.
Jak to šlo? Vyhrál jsi?
-Jo. -Jupí.
Co musím udělat, abych dostala trochu chardonnay?
Je v lednici.
Co se děje?
Nic. Přemýšlím, jak jsme se poznali.
Snažím se vzpomenout.
Seznámit nás byl Calvinův nápad, ne?
Proč se mě ptáš?
Johne, co se děje? Hned mi to řekni.
Víš, že by nevadilo, kdybys mu řekla, ať nás představí.
O to jsem nikoho nežádala.
Pak to Calvin udělal, ty jsi chtěl moje číslo,
já ti ho nedala a šel jsi za mnou do showroomu.
Nebudu tu stát a čekat, až mi řekneš, co se kurva děje. Vezmu si věci a půjdu.
Někdo mi v tašce nechal dopis. Píše se tam o tobě hodně věcí.
Třeba s kým jsi chodila. Drogy.
Něco o tvých pochybných přátelích a o tom, že ses mě snažila poznat.
Že ses na mě upnula.
Že ses na mě všech vyptávala. Že ses mě snažila sbalit.
Kde je?
-Počkej, Carolyn. -Sklapni.
Snaha zjistit, co mezi námi je, mě doháněla k šílenství.
Kam to směřuje, jak silný to je. A pro tebe je to jen takhle silný.
Někdo o mně napíše nějaký hrůzy a tvoje kamarádka ti to strčí do tašky.
A všechno mezi námi je pryč.
-Carolyn, počkej. Carol… -Stačí tak málo.
Jen tohle. Víc mezi námi není.
-Carolyn, počkej. -Sbohem, Johne.
Carolyn. Prosím, Carolyn. Kde jsi?
Omlouvám se. Carolyn, prosím, zavolej mi.
Haló?
Carolyn?
Byl to někdo z fotbalu?
Myslím si to. Jo.
-Byli jsme v Central Parku. -Kriste.
Ze všech tvých nerozvážností,
ať šlo o lezení na led nebo hledání potopeného pokladu,
je tahle nejméně promyšlená.
Na někoho, kdo se s fámami potýká denně,
bych čekala větší rozvážnost, než přijdeš k ženě, na které ti záleží,
s očerňujícím dopisem od anonyma.
Nevím, co jsem si myslel. Udělalo mi to bordel v hlavě.
Kdyby mi můj údajný kamarád do tašky strčil anonymní vzkaz,
zamyslela bych se nad tím, s kým se stýkám.
Lidem se moc nelíbí, že jsem uzavřená a opatrná,
ale právě proto, Johne.
Celý život jsem sledovala, jak se lidé vtírali do máminy přízně.
Hovory kvůli hraní s holkami, které ani neznám, mě doháněly k šílenství.
Vím, že všem rád dáváš šanci, protože pak věříš, že máš normální život.
Jenže nemáš.
Nikdy jsi ho neměl a nikdy mít nebudeš.
A pokud si k tělu pustíš všechny, abys nevypadal jako ten špatný,
-koho pak kolem sebe máš? -Co mám teda udělat?
Změním celý svůj svět? Zbavit se všech přátel?
Ne. Možná bych ti mohla pomoct něco navrhnout později.
Vychovaly tě moudré ženy. Dobře víš, komu můžeš věřit.
Jo, věřím jí. Ona jediná ode mě nic nechce.
To zjevně není pravda.
Pokud jí na tobě záleží, bude mít touhy a potřeby.
Neměly by mít nic společného s tvým vlivem nebo slávou.
Nechce se mnou ani mluvit. Nedivím se jí.
Tak se snaž víc.
A pokud to nevyjde, pouč se z toho a příště buď lepší.
Hlavně už prosím žádné herečky. Jsou až příliš náročné.
-Mám tě ráda. -Já tebe taky.
-Jak ses sem dostal? -Pustil mě správce.
-Nechám ho vyhodit. -To prosím nedělej.
Johne, ne.
Už to nejde vrátit.
Jsem idiot.
Nejsi idiot. Jsi jen slaboch.
Ano, rozhodně jsem slaboch. Mám slabinu. Obrovskou.
Ne.
Celý svět přede mnou ustupuje. Jen mrknu a mám volnou cestu.
Můžu si dělat, co chci a kdy chci.
A vlastně si to i užívám.
Kdo by ne?
Ale hluboko uvnitř vím, že tenhle život není skutečný.
Když někdo napsal, že nejsi skutečná,
že jsi přesně to, čeho jsem se bál,
úplně o všem jsem začal pochybovat,
protože obvykle nejsem moc důvěřivý.
Vždycky se snažím pochopit, co je skutečný a co ne.
Ale my? To mi připadalo neskutečně skutečný.
Neskutečný jsi pro celý svět.
Ale když jsme byli sami, jen ty a já, žádný svět, tak jsem…
Působil jsi mnohem líp, než tě vnímal svět, až najednou ne.
Tohle nenosím z lásky k otci.
Ale abych si připomínala, že nebyl takový, jaký se zdál.
A že tak úžasný jako on není nikdo, kdo tak působí.
Nosím to, abych byla opatrná.
Jsem příliš opatrná.
A já ne dostatečně.
Úplně u všeho mám otazníky, jen u tebe ne.
Ty, tohle, tady začnu, pokud mi to dovolíš.
Miluju tě.
Strašně moc, Carolyn.
Nikdy mě nenapadlo, že vůbec můžu takhle milovat. Doteď jsem to nedokázal.
Než jsem poznal tebe. To je skutečný.
Tohle je skutečný.
A chci začít hned teď.
Taky tě miluju.
Nechci to tajit.
To vyřešíme později.
VYSTRČENO! Zadek blondýnky J. F. K. ml.
JE SEXY A MODROOKÁ J. F. K. má krasavici z Pobřežní hlídky
Ježíši.
České titulky Tomáš Pikl