Inspirat din fapte reale. Orice asemănare are scop dramatic.
OBSESSION pentru bărbați
Repede!
Dumnezeule!
Salut!
- Îmi place. Ce manichiură frumoasă! - John!
- Bună! - Cu cine ai venit?
Am venit singur. Felicitări pentru colecție!
Așteptam să fac o măsuță de cafea
de când am început să ajung cu bărbia la una.
Și mobilier Donald Judd în magazinul principal. Cât curaj!
Unu, americanii vor aprecia
o creație a lui Donald Judd în casele lor plictisitoare, și doi…
Cine ți-a zis de magazinul principal?
Asta urma să întreb. Cine ți-a spus? E secret.
- Am sursele mele. - Și eu, John.
O să iau ceva de băut.
Problema e că sunt prea amabil.
- Nu s-ar întâmpla. - Nu ești!
Kelly m-a convins să fac echitație.
- Am căzut… - Un dezastru!
- Numai despre asta vorbește! - Nu mai urc niciodată pe cal!
Eu plec. Trebuie să mă trezesc devreme.
Nu te cred deloc. Pe cine ai pus ochii în seara asta?
Nu sunt disponibil, Calvin.
- Noapte bună! - Noapte bună, John!
Sigur iese la un pahar cu cineva.
Nu se știe niciodată.
Am căzut, mi-am rupt clavicula și am stat trei săptămâni în spital.
Bună!
Oprește-te! Paparazzii sunt chiar acolo!
Du-te!
Du-te! Ia zece pași avans! 20!
Haide…
Cred că glumești!
- Iar ți-ai uitat cheile? - Nu, sigur le am.
Se pare că n-a fost să fie în seara asta.
Nici să nu…
- Vai! Bună seara! - Slavă Domnului!
- Mulțumim! - Mulțumim, domnule!
Noapte bună!
- Trebuie să dorm acasă. Ți-am spus. - Nu, rămâi! Mereu spui asta.
O verighetă…
Știam eu că-mi ascunzi ceva.
E a tatălui meu.
- Cât e ceasul? - E 07:30.
Începi abia la 9:00, așa că am putea…
Nu! Trebuie să plec înainte să apară vulturii fotografi.
Nu, întoarce-te!
- Bine. - Plecăm împreună mai târziu.
- Da? - O să se afle până la urmă.
Prima oară am avut noroc. Am scăpat de poze.
- Mă bucur că există și a doua oară. - Și eu.
Dar îmi place aici, doar între noi.
Atât.
Bine.
Pot s-o împrumut?
Măcar să schimb ceva dacă tot merg în aceleași haine.
- Ce e? - O s-o faci.
Nu-i așa? O să-mi frângi inima.
Asta e replica ta de a doua zi? Finuț!
Îmi vine să îmi dau demisia și să stau toată ziua în pat.
Da!
Cine ți-a frânt inima pentru prima oară?
Te anunț dacă se întâmplă.
POVESTE DE DRAGOSTE
JOHN F. KENNEDY JR. ȘI CAROLYN BESSETTE
Ai văzut?
Fură afișele cu Kate. Controversă! Ador asta!
Afișele cu Kate Moss defilează
Dar mai e și asta. Kate e furioasă.
Se teme de faimă
Din cauză că are lumea la picioare peste noapte?
Cred că din cauză că e în atenția lumii.
- O compătimesc. - Fii serioasă! Știa în ce se bagă.
Oare? Era o fată simplă din Croydon, care a primit o slujbă și s-a trezit așa.
Nu se aștepta nici ea să devină o senzație.
De mult timp nu le mai plâng de milă oamenilor faimoși.
Da, faima îți răpește anumite lucruri,
dar îți dă mai mult. Dacă tinerei Kate nu-i convine,
să se întoarcă la Croydon!
Nu cât timp trăiești tu.
Ce porți? Îți vine extraordinar.
Am aruncat-o pe mine azi-dimineață.
Ce faci?
Nu, Dumnezeule! Te rog! Urăsc când faci asta.
- Nu fugi de mine! - Doamne!
Nu…
- Poți fugi, dar nu te poți ascunde. - Las-o…
Haide! Ești minunată.
Doar una.
Afrodita. Secolul al II-lea î.Hr.
Am spart-o o dată și am lipit-o. Mama n-a observat.
Cum să nu?
- Chiar trebuie să vindem tot? - Nu tot. De-asta suntem aici.
Licitația asta publică pare tare invazivă.
O licitație privată n-ar genera destui bani
pentru a plăti impozitul pe succesiune de 34 de milioane.
- Mi-au pus și scaunul de bebeluș. - Vrei să licitezi pentru el?
Dumnezeule!
Te-aș întreba ce e, dar, ca orice artist adevărat,
ai scris foarte clar pe pagină.
- E un avion. - Nu pot să cred că l-a păstrat!
UN AVION de la John Kennedy
- Zboară peste un incendiu sau un ocean? - Peisajul e subiectiv.
Păstrează-l!
Inelul ei pentru înot.
Îl purta când înota ca să nu-și piardă inelul de logodnă și verigheta.
Îmi place că se gândea că pe ăsta îl putea pierde.
Cum te mai simți?
Încă mi se pare ireal.
Mă gândesc la ce ar face-o să râdă și îmi amintesc că nu mai e.
Cred că e prima dată când simt că chiar am îmbătrânit.
Când nu deplângi caracterul muritor al părinților,
inevitabil te gândești la al tău.
Ce analiză bună!
Acum, că am și eu copii,
înțeleg de ce a trebuit să ne crească diferit.
De când se nasc, îți dai seama că trebuie să fii un altfel de părinte.
S-o iei de la zero.
Pe noi cum ne-a crescut diferit?
După ce a murit tata, cred că am fost aruncați în haos.
Tu aveai nevoie de structură și stabilitate,
iar eu nu mai voiam să fiu considerată un copil. Refuzam.
Asta îmi amintesc.
Îmi place să cred că a așteptat să fii pregătit.
- Să ce? - Să-ți creezi o viață după bunul plac.
- Trebuie să plec. - Bine.
- Ne vedem! - Bine.
- Nu uita de cină! - Sâmbătă.
- Și să nu spargi nimic! - O să încerc.
La naiba! Ce bine arată, Narcy!
Nu i-o arăta lui Calvin. Păstreaz-o tu.
Până îmi fac eu curaj să plec, revista asta o să dispară.
- Nu răspunzi? - Nu, lasă-l să sune.
- Bine. - Bună! Lasă mesaj după semnalul sonor.
Bună, John la telefon. Voiam să văd dacă ești pe aici.
Bine, pa!
- Continuă! - Ești incredibilă! Îl ții pe jar.
- Ai citit în Regulile seducției? - Nu, dar e intens.
E normal. Bucură-te și tu, ce Dumnezeu! Distrează-te! Știi când să pleci.
Cred că am ratat momentul.
Avansăm prea repede. Mâine o să-i cunosc prietenii.
Să bem ceva… Nu știu.
Te-ai săturat de JFK Jr. Ce viață grea ai! Ce vrei?
Nu poți să-i spui doar John? Sună a titlu de ziar.
Bine.
Nu știu ce vreau.
Știu ce nu vreau.
Dacă continuăm, presa o să afle. Poate într-o lună. Poate mâine.
Vreau să știu că e ceva serios.
Nu pot să mă distrez, ca apoi să ajung doar fosta lui JFK Jr.
Te rog, Carolyn. Îl cheamă John.
Răspunde! Nu te purta ciudat!
Bună! Lasă mesaj după semnalul sonor.
Bună, tot eu sunt!
Scuze că-ți umplu robotul de mesaje, dar am uitat să-ți spun ceva.
Sunt în fața apartamentului tău acum.
- Vai, trebuie să văd! - Nu, Narcy. Stai aici!
Mă gândeam să-mi iau un burger de la un local din Breezy Point.
Mă cunosc acolo și nu le pasă. E foarte frumos.
E chiar pe apă. Te poți plimba cu barca, e aer curat…
Mă întrebam dacă ai vrea să vii cu mine.
- Dar nu ești acasă. - Dacă nu te duci, mă duc eu!
- Stai! - Sper că nu stai și asculți!
Haide!
- Se pare că ești acasă. - Ești nebun!
Sunt multe reviste politice, dar asta o să fie diferită.
Plină de idei din locuri neașteptate.
- O piață… - Trebuie să fie sexy.
Scuze, îmi plac ideile tale legate de conținut,
dar eu vorbesc toată ziua despre reclame.
Dacă vrei să ții pasul cu revistele cu coperți sexy,
atunci coperta ta trebuie neapărat să fie sexy.
Schimbă-le gândirea cu ce e înăuntru!
Vorbești ca Berman.
Oare are dreptate Berman în privința asta?
Are dreptate în multe privințe. Nu se pricepe la reviste, dar e genial.
E partenerul meu și m-a sprijinit mereu.
Am încredere în el. Mi-e greu să am încredere în oameni.
Da, și mie.
Ești apropiată de tatăl tău? Porți ăla, dar nu îl menționezi.
Foarte apropiată de tatăl meu vitreg, dar tata era un om grozav.
Fir-ar, mi-a scăpat ceva? Și tatăl tău a murit?
Nu. Tatăl meu adevărat trăiește.
A fost un divorț de suburbie tipic, în anii '70. Eram mică și nu m-a afectat.
Te pot afecta multe lucruri, chiar dacă ești mic și nu înțelegi.
Poate. Dar te-am întrerupt. Spune de revistă!
Îți convine să nu mai vorbești despre tine.
Eu am ales cântecul ăsta.
Ba cred că eu! Oricum, și eu l-am ales.
Îți place cântecul ăsta?
Cărui animal nu-i place Sade?
CLUBUL NAUTIC ANABAS
Vino încoace!
Coperta revistei trebuie să fie sexy.
Sexy la exterior, plină de idei politice la interior.
Încerc de luni întregi să te fac să accepți conceptul ăsta.
Poate că ai avut dreptate. Se mai întâmplă uneori.
Pe viitor, poți să-ți dai seama mai devreme?
O să încerc.
- Bună, băieți! - Bună!
Santina!
- Unde e ultima ta victimă? - Santina, fii cuminte!
Trey de la Tunnel mi-a vorbit de ea.
A spus că o vede des în oraș.
O cunosc mai bine decât un traficant de droguri.
E un prieten cu droguri, da?
Am grijă de tine, atâta tot. Unde e?
Cineva se poartă cu tine așa cum te porți tu.
- O iubesc și mai mult dacă întârzie. - Crezi că o să vină?
E prima femeie care nu vrea să fie văzută cu mine în public.
În afară de Madonna.
Vorbesc serios, e diferită!
- Bine. - Așa sunt toate.
- Parcă ar fi fosta mea iubită. - Da…
- Bună! Scuze, am avut de lucru. - Bună!
S-a tot lungit. Bună!
Carolyn, Santina, Michael, Anthony, Tommy și Colin.
Bună, Santina, Michael, Anthony, Tommy, Colin!
- Bravo! - Impresionant!
Mulțumesc! Îmi pare bine.
Carolyn, eu și Berman vorbeam despre revistă.
Ce mă întrebai legat de reduceri?
L-am întrebat dacă oferiți reduceri cumpărătorilor fideli.
Reduceri pentru cei care cumpără un anumit număr de reclame.
Da, lucrăm la asta.
- S-o angajăm, Berman? - Nu vă permiteți.
I-am spus lui John că îmi place ideea pentru coperți. E isteață.
Mulțumesc!
Ca afacerea cu caiace?
Sau ca cea cu câinii de închiriat?
- A fost o idee bună. - Tu și John sunteți prea isteți.
- Ce să zic? - Bine.
Orice lucru mai complicat decât jucăria lui Colin
de la firma de investiții a tatălui său îl cam depășește.
- O să mor mai bogat decât voi. - Pe unde o fi chelnerul?
O să iau o sticlă de la bar.
- Te rog. - Sună bine.
Da.
- Cum merge treaba la Calvin Klein? - Grozav.
Urmează să lansăm noul parfum unisex, așa că, dacă profitați de ocazie…
A ce miroase?
Și a bărbat, și a femeie.
Se potrivește.
- Tare! - Isteț!
- Spune că… - M-am prins.
Se întâmplă oriunde ar merge.
Nu i-ar lua numărul de față cu tine.
- E doar politicos. - Cu ea sau cu mine?
- Ce ai luat? - Vin alb.
Așa! Cine vrea?
Unde mi-e paharul?
Frumoasă brichetă! „Ochi albaștri”.
- Cadou de la un fost iubit. - Tipic!
- La ce se aștepta de la Margot? - Încă se poartă ca o fată îngâmfată.
Am dat lovitura!
Îl știi pe Trey de la Tunnel?
Trey? Nu, de ce? E prieten cu tine? La ce am auzit, sper că nu.
Miroase a victorie.
- Trebuie să plec. - Rămâi la cină!
- Ai spus că bem. Am alte planuri. - Mai avem întrebări. Anulează!
N-o știți pe mama. Nu pot să fac asta cu Ann Marie Messina.
- Ia-mă cu tine! Mă plictisesc. - Nici tu nu o cunoști.
N-ar fi încântată dacă aș veni cu tine fără să anunț.
Dar m-am simțit bine, la câte am auzit despre voi.
Orice ar spune John, cred că sunteți minunați.
- Pa! O să stau mai mult data viitoare. - Pa!
Mamă! Fă-i să tânjească…
Știe regulile jocului.
Da. Vin imediat.
Nu se joacă. Nu știți să recunoașteți o persoană serioasă.
Am văzut destule.
Auzi…
Ce faci mâine-seară? Hai la petrecerea surorii mele!
- N-ar fi cam devreme? - Ba da, dar vreau s-o cunoști.
- Bine. Sigur, de ce nu? - Minunat.
Ce să aduc? O sticlă de vin? Flori?
Nu, se ocupă ei de toate. Eu mă bucur că merg cu tine.
- Noapte bună! - Pa!
Calvin are toane, dar, dacă-l lași, se gândește bine și se dă pe brazdă.
Vreau să-l cunosc, dar mă tem.
Mamă, nu mai face curat! O să fie iar dezordine după ce pleci.
Nu pot să mănânc uitându-mă la dezordinea asta, bine?
Sper că știe că e norocos să te aibă,
fiindcă eu n-aș suporta un asemenea orgoliu.
Probabil că te face să vrei să fii printre oameni normali și muncitori.
- Fără pretenții. Discreți. - Încetează!
Ce vrei să spui?
- Nimic. - Spune-i!
- N-am ce. - N-o să-i pese.
Încetează!
Carolyn iese iar cu John.
- Cu John? - Scuze, Kennedy Jr. Trebuia să specific.
Ce s-a întâmplat cu actrița pentru care te-a părăsit?
Nu m-a părăsit. Amândoi eram…
Nu era momentul.
- Acum e momentul potrivit? - E altfel de data asta.
Nu e ceva serios, ne distrăm.
Da. La petrecerea surorii sale, Caroline, mâine-seară.
- Lauren, încetează! - Tipa pare o scumpă!
Deci nu e serios, sunteți la început, dar o să-i cunoști sora?
E doar o petrecere. Nu ne vedem special ca să o cunosc.
Nu e mare lucru, mamă. Jur!
Bine, dar i-ai oferit o a doua șansă,
deci cred că e ceva mai mult.
Totul îți merge de minune acum, scumpo.
Asta doar datorită ție, căci muncești din greu.
Nu vreau să te pierzi pe tine însăți.
- Când s-a întâmplat asta? - Întocmai!
Nu credeam că ești genul de femeie
care spune: „E diferit de data asta.”
- Vrei niște sos dulce-acrișor? - Oprește-te!
Bună!
O clipă.
C, ești superbă!
Vino!
Ești între prieteni. O să te adore.
- E o cină. - Da, oarecum.
- Credeam că e o petrecere. - Chiar asta e.
- Bună! - Bună! Ce mai faci?
- Bine. - Așa.
- Bună! - Carolyn, ea e sora mea, Caroline.
- Îmi pare bine. - Și mie.
- Bună! Mulțumesc că m-ați invitat! - Cu drag.
- La mulți ani, Caroline! - Mulțumesc, Sonia!
- Bună! - Bună!
Mă duc să mut ceva. Îi oferi ceva de băut?
- Sigur. - Scuze.
- Îi place vinul alb. - Imediat.
Vin imediat. Anthony!
Îmi pare rău.
John nu mi-a spus că vin neinvitată la cină.
Nu-i nimic. Face des asta.
Adică uită, nu aduce des femei fără să anunțe.
N-a spus nici că e ziua ta. La mulți ani!
Mulțumesc! Ed ți-a adus vin.
- Mulțumesc! - Cu plăcere.
- Vrei să-ți lași haina? - Sigur.
Vino cu mine!
- Ce? - Uitasem replica. Am improvizat.
E Glengarry Glen Ross, cum să faci așa ceva?
St. Davids monta în fiecare an Joseph's Technicolor Dreamcoat.
John avea o singură replică pe care abia o rostea de emoții.
Eu am jucat rolul lui Iosif la Gravestone.
Are 73 de ani, aproape 100.
Să găsească un candidat mai bun! Un legislator, nu un vizionar.
Ce nostim! Chiar și azi, când e întrebat ce facultate a terminat,
el spune: „Cambridge.”
Da, Caroline spunea: „Lângă Boston.” De parcă nu e informație publică.
- Unde ai studiat, Carolyn? - La BU.
Chiar, Serena! Tu ai fost la Princeton. N-ai deloc noroc, nu?
Țin cu Tigers, evident, dar știm că nu e același lucru.
Ce spuneai despre miel?
- E rețeta mamei. - Așa.
Ai gătit vreodată?
- Ce cauți? - Lumânări.
Ed voia să cumpere, dar trebuie să fie aici.
- Ești supărată pe mine? - De ce aș fi, John?
- Bine, deja n-o placi. - N-o cunosc.
Nu mi-ai spus că vii cu ea. Permite-mi să recuperez.
- Dar nu e vina ei. - Știe că nu o așteptam în seara asta.
- De ce ai pus-o în situația asta? - Nu credeam c-o să te superi.
Spui că te simți mai matur. Minunat, poartă-te ca atare!
Dacă ai adus-o în seara asta, bănuiesc că înseamnă mult pentru tine.
Da, înseamnă foarte mult pentru mine.
Încep să simt că e aleasa.
Poartă-te ca atare!
- Te iubesc. - Te iubesc.
Mulți ani trăiască
Cine să trăiască
Caroline să trăiască
La mulți ani
Bună, Kelly! Ai văzut schițele astea?
- Ce e? - Nimic.
Fir-ar! Cine ți-a spus?
Nu-ți face griji. Ia loc!
- Lumea știe? Nu vreau să știe. - Ce nostimă ești!
Iubita lui e singura femeie care nu vrea să se afle despre ea.
Nu vreau să fiu doar „iubita cuiva”.
Nici eu. Crede-mă.
Nu, Kelly. N-am vrut să spun că e rău să fii cu o persoană faimoasă.
Tu și Calvin sunteți căsătoriți.
Aveți o afacere împreună. Sunteți o echipă. Noi…
Încă nu știu ce suntem.
Bine că n-ați început acum câțiva ani! Acum trebuie să se așeze la casa lui.
Nu dă bine ca John să fie singur la 40 de ani. E momentul potrivit.
N-am ales eu momentul.
Știu! Tu nu ești așa. Tocmai ăsta e farmecul.
E un tip de treabă și e tot mai bun.
Nu-ți face atâtea griji!
Dacă totul merge bine, mai stai aici vreo doi ani,
iar apoi o să fii o Kennedy.
Ar putea fi mult mai rău.
Voiam să știi cât mă bucur pentru tine.
- Dar și mai mult pentru el. - Mersi!
Dar poți, te rog, să nu spui nimănui? Nu-i spune lui Calvin, te rog!
Fii serioasă! Nu observă nimic dacă nu îl afectează direct.
Vii la întâlnirea cu arhitecții de azi, de la ora 15:00?
Azi, la ora 15:00?
Da.
- Nu spune nimănui! - Bine.
- Salut! - Salut, John!
- Când limba mică… - Scutește-mă!
- Ce mai faci? - Bine.
- A venit? - N-am văzut-o.
- S-a descurcat minunat aseară. - De mine nu sunt sigur.
Nu i-am spus lui Caroline că vin cu cineva.
Frate…
Și am uitat să-i spun lui Carolyn că e ziua lui Caroline și că era o cină.
Dumnezeule!
Putem spune că ai fost tu însuți.
Te iubesc, amice, dar asta e firea ta.
Nu cred că-i place. Cred că nici mie nu-mi mai place.
E prima mea iubită care nu insistă să se mărite cu mine.
Ori asta, ori se preface extrem de bine.
Din ce mi-ai spus, nu cred că se preface.
Cred că ai întâlnit, în sfârșit, o persoană minunată.
Pe care n-o interesează prostiile care te urmăresc.
Nu toate, cel puțin.
- Nu vreau s-o dau în bară. - Da.
Atunci nu o da în bară!
- Da… - Da.
- Mereu dai sfaturi bune, amice. - Mulțumesc!
- Ești bine? - Da.
Aruncă!
- Cât e ceasul? - E 15:45.
- Bravo! - Mersi!
- Ne vedem! A fost un meci bun. - Da.
Bună!
Scuze că n-am ajuns la meci! Kelly m-a ținut până târziu la o ședință.
- Cum a fost? Ați câștigat? - Da.
Nu mă servești și pe mine cu niște chardonnay?
E în frigider.
Ce s-a întâmplat?
Nimic. Mă gândeam la cum ne-am cunoscut.
Încerc să-mi amintesc. Calvin a vrut să ne facă cunoștință, nu?
De ce întrebi?
Ce e, John? Spune-mi acum!
Nu e nicio problemă dacă l-ai rugat să ne facă cunoștință.
Nu l-am rugat așa ceva.
Calvin a făcut-o, apoi tu mi-ai cerut numărul.
Nu ți l-am dat, apoi ai venit la showroom.
Nu aștept degeaba să-mi spui ce naiba înseamnă asta!
Îmi iau lucrurile și plec.
Cineva mi-a pus o scrisoare în geantă. Conține multe lucruri despre tine.
Bărbații cu care ai ieșit. Drogurile. Prietenii tăi dubioși.
Sau că încercai să mă întâlnești. Că erai obsedată de mine.
Îi întrebai pe toți de mine și încercai să pui mâna pe mine.
Unde e?
- Așteaptă, Carolyn! - Taci!
Înnebunesc gândindu-mă la relația dintre noi.
Ce ne așteaptă, cât de rezistentă e… Atât e de rezistentă pentru tine!
Cineva a scris lucruri oribile despre mine și un prieten ți-a pus-o în geantă.
Deodată, tot ce avem dispare.
- Stai! - Din atâta lucru.
Carolyn…
Nu, asta e tot ce e între noi!
- Carolyn, așteaptă o clipă! - Adio, John!
Carolyn, te rog! Unde ești?
Îmi pare rău, Carolyn. Sună-mă înapoi!
Alo?
Carolyn?
- Cineva de la fotbal? - Așa cred.
- Eram în Central Park. - Dumnezeule!
Dintre toate acțiunile tale impulsive,
alpinismul pe gheață sau scufundatul după comori,
asta e cea mai nesăbuită.
Pentru o persoană înconjurată de zvonuri, ar trebui să fii mai chibzuit
înainte să fugi la femeia la care ții
cu o scrisoare anonimă care o desființează.
Nu știu ce a fost în capul meu. M-a zăpăcit.
Dacă vreun presupus prieten mi-ar pune o scrisoare anonimă în geantă,
mi-aș analiza cu atenție anturajul.
Oamenii îmi reproșează că sunt retrasă și prudentă,
dar ăsta e motivul, John.
Toată viața am văzut cum o lingușeau oamenii pe mama.
Mă ducea să mă joc cu fetițe pe care nici nu le știam. Mă înnebunea!
Știu că vrei să ai încredere în oameni ca să pară că duci o viață normală.
Dar nu e așa.
N-a fost și nu va fi niciodată normală.
Dacă te porți frumos cu toți ca să nu pari un om rău…
- Mai rămâne loc pentru altcineva? - Ce sugerezi să fac?
Să-mi schimb lumea? Să renunț la prieteni?
Nu. Te-aș putea ajuta cu sugestii cu altă ocazie.
Ai fost crescut de femei chibzuite. Știi în cine poți avea încredere.
Da, am încredere în ea. E singura care nu vrea nimic de la mine.
E clar că nu e adevărat.
Dacă-i pasă de tine, va avea nevoi și dorințe.
Doar că n-ar trebui să fie legate de influența și de faima ta.
Nici nu vrea să-mi vorbească. Nu o condamn.
Străduiește-te!
Dacă nu reușești, învață și fii mai bun data viitoare.
Dar gata cu actrițele, te rog! Sunt prea pretențioase.
- Te iubesc. - Te iubesc.
- Cum ai intrat? - Administratorul m-a lăsat.
- O să pun să fie concediat. - Nu, te rog!
Nu, John!
- Nu există cale de întoarcere. - Sunt un idiot.
Nu ești idiot. Ești doar slab.
Da, sunt slab. Am o mare slăbiciune.
Nu…
Nu-mi stă nimic în cale. Trec prin viață fără probleme.
Primesc ce vreau, când vreau, în mare parte.
Îmi place cum mă tratează lumea. Cui nu i-ar plăcea?
Dar știu că, în adâncul sufletului, felul în care-mi trăiesc viața nu e real.
În scrisoarea aia nu păreai reală.
Erai exact cum mă temeam să nu fii.
M-a făcut să mă îndoiesc de relația noastră,
pentru că nu pot avea încredere în felul cum percep lucrurile.
Mereu încerc să înțeleg ce e real și ce nu.
Dar relația noastră părea reală.
Întreaga lume te face să pari ireal.
Dar, când eram doar noi doi, departe de lume, era…
Erai mai bun decât versiunea lumii, apoi te-ai schimbat.
Nu port ăsta fiindcă-mi iubesc tatăl.
Îl port ca să-mi amintească că nu era cine părea să fie.
Oricine pare minunat cum părea el probabil că nu e.
Îl port ca să am grijă. Și reușesc.
Am prea multă grijă.
Eu nu am destulă.
Mă îndoiesc de orice acum, dar nu și de tine.
Pot să îți arăt de acum cine sunt dacă mă lași.
Te iubesc.
Te iubesc mult, Carolyn.
Nu credeam că o să iubesc așa. N-am putut până acum.
Până te-am cunoscut pe tine. E real.
Asta e real. Și vreau să încep chiar acum.
Și eu te iubesc.
- Nu vreau să avem o relație secretă. - Discutăm mai târziu.
NEW YORK POST Noua blondă fără fund a lui JFK Jr.
Noua bombă sexy a lui JFK Jr. Cu fundul la vedere
Dumnezeule!
Subtitrarea: Iulia Ștefan