Valós események alapján. Bizonyos részleteket
dramaturgiai okokból megváltoztattunk.
Gyere, Friday!
Eltetted a kajáját, ugye?
- Háromnapi adagot. - Aha.
- És a rágókáit? - El.
- És a fülcseppet? - Igen.
- És a takaróját? A kéket, nem a pirosat. - Aha.
- Az tiszta pisi. - Igen, tudom.
Gyere, haver!
Baszki! Elfelejtettem a…
A pénztárcádat?
Minden egyes nap.
Mihez kezdenék nélküled?
Menjünk együtt!
- John… - Magas vagyok. Majd kitakarlak.
Én is az vagyok.
Tudod a szabályt. Te mész előre, én meg utánad.
- Szépen mosolyogj nekik! - Jól van. Gyere, Friday!
Gyere!
John!
- John! - Gyere, Friday!
Helló!
John!
Hívom a Page Sixet, hogy javítsák. Miért ilyen nehéz leírni, hogy „Carolyn”?
- Írtak rólad a Page Sixben? - Nem.
Carol Bessette-ről írtak.
Most épp a Bubby'sban látták enyelegni Johnnal.
Legutóbb Caroline-nak neveztek.
- Milyen igénytelenség már! - Én örülök neki.
Minél kevésbé érdekeljük őket, annál jobb.
Diana nevét is elírták anno, most meg ő a királyi család legnépszerűbb tagja.
- Te leszel az amerikaiak hercegnője. - Mi meg az udvarhölgyeid.
Nem vagytok normálisak.
Amíg csak lehet, szeretném elkerülni a felhajtást.
Olyan jól megvagyunk most.
Jól megvagytok? Szívem, együtt éltek, egy közös kutyával.
Lényegében élettársak vagytok.
Kész vagy hat hazafi gyereket szülni, akik mind imádják a hajókat?
Még nem beszéltünk ilyesmiről.
De még sose voltam ilyen boldog.
A hétvégén bemutat a családjának Hyannis Portban.
- Na ne! - Ne már!
Carolyn.
- Készen áll. - Oké.
A hercegnőnk visszaváltozik Hamupipőkévé.
Emlékeztesd Cassandrát, hogy az összes színes terméket
dugják el az üzlet hátuljában,
és ha csak egy áfonyás vodkát is meglátok…
Délután felhívom.
Hogy állunk a meghívókkal?
Nagyon jól.
A listám tele van sajtósokkal, akik epekednek, hogy bejussanak, szóval…
A pasid is jön?
Nem tudom.
Nagyon el van havazva a George megjelenése miatt…
Biztos el tudod csábítani egy éjszakára. És amúgy is jön nekem eggyel.
- Miért? - Amiért bemutattalak neki.
Ha én nem vagyok, még mindig Michael Berginnel kavarnál.
Kibaszott káosz az egész!
Van vagy 150 oldalnyi hirdetésünk,
de nincs anyag, amit betehetnénk közéjük.
Hé, John! Ez nem a szakvizsga, oké? Itt nincs három próbálkozásod.
Csak egy esélyünk van elindítani a magazint.
Mi ilyen kurva büdös?
- A kutyád odakakilt a fénymásolóhoz. - Baszki! Bocs, Rosemarie. Feltakarítom.
Majd én. A többi szarságodat is én intézem.
Micsoda nő!
Ne adjunk neki emelést? Mindig lehet rá számítani.
Nála lesz Friday a hétvégén,
- pedig a macskákat szereti. - Emelést?
Egy hónap múlva talán itt se leszünk.
Nem hiszem, hogy segít, ha így ráfeszülsz.
Szerintem meg az, ha így leszarod.
- Baszd meg! Nekem is fontos ez. - Helyes.
Akkor teperj, mint a szar, amíg meg nem jelenik a lap!
Éjszakázz, maradj bent hétvégén! Csináljuk, baszki!
Jó. Csináljuk! Ülj le!
Csak lélegezz, jó?
Lazíts!
Istenem, de jó!
Oké. Lélegezz, haver!
Oké.
Na, válaszd ki a borítót!
Herb küldött pár képet Cindyről. Bejelöltem a kedvenceimet.
Király! Megkérdezem Carolynt, mit szól hozzájuk.
Jó. Úgyis annyira érdekel a nőd véleménye.
Cindy is az ő ötlete volt.
Bocs a késésért.
Emlegetett szamár.
Mizu, cicus?
Ha nem indulunk el a pénteki dugó előtt, akkor akár holnap is indulhatunk.
- Szia! - John!
Elmész?
Elviszem Carolynt Hyannis Portba.
Hétfőn jövök. Nyugi!
Rosemarie, könnyű dolgod lesz vele. Imád labdázni.
Szia, pajti! Szia!
Az elég, ha adsz neki egy kis csirkét.
Bocsi. Azt hittem… szólt róla.
Dehogy szólt!
De…
érezd jól magad! Mindig olyan jó ott.
Remélem, képben vagy az aktuálpolitikával!
Milyen szép!
- Jól vagy? - Aha. Igen.
Csak szeretném, ha tökéletes lenne.
- De a családom nehéz eset. - Nem mondod!
Nem lehet rosszabb, mint Caroline-éknál, nem?
Esküszöm, ha valakinek szülinapja van, kinyírlak, baszki!
Nem. Csak… sokan leszünk.
- Alig várom, hogy megismerjem Ethelt. - Ne hívd Ethelnek!
Inkább Mrs. Kennedynek szólítsd!
Oké.
Nem személyes. Csak Ethel elég merev,
főleg, mióta anya meghalt.
Most már ő a családban a matriarcha. És szinte kiszagolja, ha félsz.
- Most már félek. - Nem kell.
- Nagyon bénán biztatod az embert. - Le fogod őket nyűgözni.
Nem hiszem el, hogy itt vagy.
Szia!
Itt a szupersztár!
Szállj le rólam! Carolyn, ő az unokatestvérem, Dave.
Fontos kérdés: mit eszel az unokatesómon?
Nemcsak bukott színész, hanem bukott ügyvéd is.
Ne törődj ezzel a hülyével!
Tízéves koráig ágyba pisilt.
Ethel nem engedi, hogy a párok együtt üljenek.
Azt mondja, az hátráltatja a beszélgetést.
- Oké. - Itt marad velem.
- Mr. Újságra nem vonatkoznak a szabályok. - Ennyit tudsz?
- Lesz fürdőruhás kiadás is? - A párok nem ülhetnek együtt.
Semmi baj.
Kibírom, ha másfél méterre kell tőled vacsoráznom.
Micsoda dilemmák!
Szóval, a George. George.
Lesz benne poszter?
Szia, Joe vagyok!
- Carolyn. - Ő Michael.
- Szia! - Egyedül van,
- mert utálja a neje. - Vicces.
Betegek a gyerekek. Otthon ápolja őket.
Miért nem hívtad át a csini bébiszittert?
Carolyn, ülj ide hozzánk!
Katie!
Elnézést!
- Ő Kara. - Szia!
Carolyn.
Jó estét!
A rossz hír,
hogy a szakács valami borzalmas módon elrontotta a bourbonös kenyérpudingot,
a jó hír viszont, hogy így rengeteg bourbon maradt ránk,
amit ma el kell fogyasztani.
Remélhetőleg lesznek rá bátor jelentkezők.
- John, elmondanád az asztali áldást? - Persze.
Áldd meg, Urunk, ezt az ételt, amit jóságodból…
venni fogunk.
Krisztus, a mi Urunk által. Ámen.
- Ámen. - Ámen.
Ámen.
- Szép volt. - Kösz.
Jól van.
A wellesley-i lakótársam azért lett PR-os, hogy gazdag férje legyen, és kiléphessen.
Én nem lépnék ki. Imádok dolgozni.
Én is imádnék, ha az lenne a munkám, hogy szexi, félmeztelen pasikat bámuljak.
Én választom ki a nacijukat. Ők a Ken babáim.
Egyetlen hatalmas különbséggel.
Mondd el Karának, amit nekem mondtál! A randifilozófiádról.
Megszerzed, megizzasztod, kidobod.
- Te jó ég! - Ezt mondom!
- Ez nagyon jó! - Ugye?
- Az… - Zseniális.
Elnézést, Carolyn! Fázol, drágám?
Igen, rád nézek.
Talán fázol?
Nem, Ethel.
Elnézést! Mrs. Kennedy.
Csak mert attól kimelegszem, ha rád nézek azzal a micsodával a válladon.
Ki kell mennem a mosdóba. Elnézést.
Milyen érdekes! Pont, mikor Ethel vizsgáztatna minket.
Bobby, megtennéd, hogy visszaülsz?
- Köszönöm. - Okézsoké.
És most térjünk a tárgyra!
Sok minden történik az országban,
és mint mindig, kíváncsi vagyok a meglátásaitokra. Mindenkiére.
Joe, szerinted az USA-nak fel kellene oldania a kubai embargót?
Ha fenntartjuk, elveszíthetjük a latin-amerikai szövetségeseinket, de…
Megérné elveszíteni a floridai szenátusi mandátumot, John?
Előbb-utóbb ki kell állnunk az igazságért,
a rövid távú politikai hátrányok ellenére is.
Valaki adjon neki egy újságot!
Milyen feltételekkel oldanád fel az embargót, Dave?
A politikai foglyokkal kezdeném,
aztán elérném, hogy Castro adja vissza a lopott olajat.
Katie, hogyan érnéd el, hogy tárgyaljon velünk?
Amíg nem normalizálódik a kapcsolat, addig nem történhet előrelépés.
Amit Kerry és McCain csinálnak Vietnámmal, az egy működőképes modell.
Az embargó feloldása…
Nyílt párbeszéd a…
Carolyn, mit gondolsz?
Miről?
Katie azt mondta, hogy Clinton diplomáciai kapcsolatot
akar létesíteni Vietnámmal. Van ennek politikai kockázata?
Azt hittem, Kubáról beszélünk.
Minden mindennel összefügg, drágám.
Talán kicsit olvass utána!
Carolynre,
aki először ül a vacsoraasztalnál!
- Éljen! Igen. - Egészségünkre!
Ethel utál engem.
Az a vállkendő meg leértékelve került egyheti fizumba.
És csak kukoricát ettem.
Szuper voltál.
Legközelebb ne ülj olyan messze!
Aki közelebb ül Ethelhez, az könnyebb kérdéseket kap,
és egyre nehezebbek, ahogy halad végig az asztalon.
Ez komoly? Miért nem szóltál?
Nem olyan nagy ügy. Ez csak egy játék.
Nem tűnt fel. Olyan volt, mint valami beavatás.
Ebben a családban ezek kéz a kézben járnak.
Hát, ez kurva gáz.
Szeretlek.
Gyere, feküdj le, jó? Reggelre kihevered.
Eltűnt a táskám.
Ethel. Másik szobába költöztetett.
Vietnám miatt?
Nem, hanem mert régimódi.
- Sajnálom. Visszahozom a cuccod. - Nem kell. Maradj!
Ha nyerni akarok, követnem kell a szabályait.
Szia!
REGGELI 06.00 - 07.30
Folyton a palánknál van.
Mintha O'Nealt próbálnám kicselezni.
- Én nem játszom vele. - Ugyan már!
És folyton kiabál.
Ugyan! Kennedyk vagyunk. Keményen játszunk.
- De láttad, hogy… - Te…
Jó reggelt!
Felébredt Csipkerózsika.
Johnt keresem.
A fiúkkal van odakint.
Hajóval húzzák egymást,
és addig kapaszkodnak a kötélbe, míg le nem esnek.
- Egyáltalán nem biztonságos. - Különben mi lenne benne a móka?
Kérhetnék egy kávét?
A kávét a reggelinél szolgáljuk fel, amire nem jelentkeztél.
Carolyn, mi is a randizós mantrád? Megszerzed, megizzasztod, kidobod.
Istenem… Nem, azt…
- Azt egy barátom mondta. - Ne szerénykedj!
Zseniális.
Megnézem, mit csinál John. Majd beszélünk.
Hát szia!
Köszönöm.
Jól áll.
Leesett.
Ne aggódj!
Végre megtörténik?
Piros hó esett, vagy mi?
Cseszd meg!
És igen.
Igen, azt hiszem.
JACK ÚTON
Mennyi történelmi pillanat!
Minden rendben? Úgy nézel ki, mint aki szellemet látott.
Minden.
Az majd még kiderül.
Szia! Téged kerestelek.
- Indulunk vissza? - Igen.
De előbb mit szólnál egy kis kitérőhöz?
Jó.
Anya imádott itt lenni.
Ez volt a menedékhelye.
Olyan békés!
Az a helyzet a horgászattal, hogy sokkal jobb, ha társsal csinálod.
Mi?
Ezt folyton magammal hordom, a tökéletes pillanatra várva.
De olyan sok tökéletes pillanatot élek át veled,
hogy muszáj kiválasztanom egyet.
Úgyhogy most csinálom.
Itt.
Ebben a csónakban, ezen a napon, ezekkel a halakkal.
Carolyn Jeanne Bessette, hozzám jössz feleségül?
Szeretlek.
És veled akarok lenni.
De sok…
Sok komoly dolgot át kell még beszélnünk…
mielőtt összeházasodunk.
Például…
hogy hogyan egyeztessük össze az életünket. Ilyesmi.
- Ez egy nem? - Nem.
Csak…
Úgy gondolom, hogy még sok…
Sok mindent meg kell beszélnünk…
hogy őszintén igent tudjak mondani.
Szerintem mindketten ezt akarjuk.
Akkor ha most igent mondanál, az nem lenne őszinte?
Nem tudom.
Korai még megkérni a kezét, John.
Anyáék egy hónap után eljegyezték egymást.
Az teljesen más volt.
- És anya lenne az első… - Anya imádná Carolynt.
Mindig olyan hirtelen vágsz bele mindenbe.
Ott van Carolyn meg ez az újságos dolog…
Az újság létezik.
Nem egy „dolog”.
Nézz körül! Kérdezd meg a csapatomat!
- De tudod, mit csinálsz? - Istenem! Sose jó semmi!
Évek óta érzem a nyomást, hogy valamit kezdenem kell az életemmel.
Végre kezdek vele valamit, és szerinted nem gondoltam át?
De igen. És bízom magamban, jó?
Azt mondta, át kell gondolnia.
Várj, akkor… Akkor nem…
Nem mond igent, amíg meg nem beszéltük, hogyan egyeztessük össze az életünket.
Mi van?
Mi olyan vicces?
Semmi. Csak…
Azt hiszem, kezdem megkedvelni.
- Ez az én chipsem! - Tudom. De kérek belőle.
Meglepett, hogy felhívtál.
Lett egy ügynököm.
Tényleg?
Tök jó!
Hát…
Felhívott az MTV egyik castingosa, hogy túl híres vagyok a Road Ruleshoz.
Amúgy nekem is lett barátnőm. Ja. Sminkes.
És… újraformázta a szemöldökömet.
- Emlékszel, mikor kiszedtem neked? - Ja. És nem maradt belőle semmi.
Nem is! Tök jól nézett ki.
- Örülök neked. - Köszönöm.
És hogy van a herceged?
Nem volt… Nem volt köztünk semmi, mikor…
Mi együtt lógtunk.
Valaki mással járt.
Akkor csak én vettem észre a jeleket.
Sajnálom.
Jelentkeznem kellett volna, de lehozták azokat a képeket, és…
úgy éreztem, már túl késő, hogy mondjak valamit, és inkább…
Semmi baj.
De nagyon… Nagyon…
sajnálom.
Semmi baj.
Tudod, már megszoktam, hogy random eltűnsz.
- De örülök, hogy látlak. - Én is.
Ha adnál egy esélyt, hogy a barátod lehessek…
nagyon örülnék neki.
Szerintem…
ez nem jó ötlet.
Jogos.
Kérdezhetek valamit?
Te vagy a legóvatosabb…
és legkifürkészhetetlenebb nő, akivel valaha találkoztam.
Akkor hogy lehet, hogy Amerika leghíresebb férfijával vagy együtt?
Ismerlek, Carolyn.
Megkérte a kezem.
Nem mondtam igent.
Ettől kicsit jobban érzem magam.
Hogy érted?
Ha Amerika legpartiképesebb agglegénye sem tud rávenni, hogy elkötelezd magad,
akkor ki?
- Nemet sem mondtam. Még átgondolom. - És hogy fogadta?
Jól.
Az újságja megjelenésére koncentrál,
meg a hatalmas sajtótájékoztatóra, amin ott lesz Amerika minden hírügynöksége.
Figyelj!
Férfi szemszögből nézve
ha nem igen, akkor az nem.
De áltasd magad azzal, amivel akarod!
- Hé! - Beszélnünk kell.
Miről?
Megkérted a kezem.
Hetekkel ezelőtt.
Igen, tudom.
Beleégett az agyamba a pillanat.
Szerinted nem furcsa, hogy azóta sem beszéltünk róla?
Késő van. Hosszú napom volt.
Minden napunk hosszú.
Nincs gáz. Tényleg.
Ez nem igaz.
Tudom, hogy nem igaz. John…
Kérlek!
Oké.
Mindig az volt az őrült elképzelésem, hogy mikor megkérem a szeretett nő kezét,
igent fog mondani.
De te azt mondtad, nem tudod. És nem tudom, mit kezdjek ezzel.
Azt tudom, hogy szeretlek.
Nem az a kérdés, hogy veled akarom-e leélni az életem.
Hanem hogy szeretnék-e Mrs. ifj. JFK lenni.
Nem tudom, azért olyan nehéz-e ezt megértened,
mert születésed óta híres vagy,
de ez gyökeresen megváltoztatná az életemet.
Carolyn, ígérem, hogy nem tud majd a nyilvánosság a magánéletünkről.
Ezt nem tudod megígérni.
Még… Még sosem voltál házas.
És fogalmad sincs, hogyan alakul majd ez. Meg minden.
Tudom, hogy kell bánni a sajtóval. Egész életemben ebben éltem.
Megtanítalak rá.
Megmutatom.
Nem leszel egyedül.
Ígérem,
mindent megteszek, hogy megvédjem magunkat. Téged.
Csak bízz bennem!
Felpróbálhatom a gyűrűt?
Gyönyörű.
Anyáé volt.
Csak akkor hordom, ha kettesben vagyunk, jó?
Még mindig nem vagy biztos benne?
Sok megbeszélnivalónk van, de örülök, hogy elkezdtük.
Ez jó.
Igen, én is.
IFJ. JFK FELTETTE A NAGY KÉRDÉST
CAROLYN: NEM MONDOTT IGENT
Szia, Calvin!
Úgy tudtam, külön jössz majd.
Úgy volt, de véletlenül ide küldték a könyvem korrektúrapéldányát.
Miét nem küldtél érte futárt?
- Emiatt vagy ilyen rosszkedvű? - Miből gondolod ezt?
Éreztem, amint kiszálltam a liftből.
Viharként szokott végigsöpörni az irodán, ha rossz kedved van.
Akkor te is olvastad?
Úgy tűnik, Carolyn a te pártfogoltad. Szinte meg sem említenek.
Ma nyitod meg a flagship üzletedet a Madison Avenue-n.
Ennyire kell a figyelem?
Nem, nem rólam van szó.
Ha a magánélete elvonja a figyelmet,
- nem dolgozhat itt. - Már megbocsáss,
de te vagy az utolsó, aki a diszkrécióról papolhat.
Nem, Kelly, én nem… Ezt el se kezdd!
Tudtad.
Kezdettől fogva tudtad, mire vállalkozol.
Nem tudtam, milyen nehéz lesz.
Emlékszel, milyenek voltunk?
- Tíz éve. - Elválaszthatatlanok voltunk.
Minden döntésbe bevontál.
Nézz rá!
A világon minden nő azon töpreng, miért nem mondott igent.
Mi mást akarhatna még?
Pedig ő csak okos. Okosabb, mint én voltam.
Tudja, hogy ha hozzámegy,
az határozza majd meg az egész lényét.
Mintha nem is létezett volna, mielőtt megismerkedtek.
Ha visszamehetnél az időben, mikor eljegyeztelek, nemet mondanál?
Persze hogy nem.
Gyere velem ma este!
Együtt, egymás oldalán, még egyszer utoljára.
- Ez a te estéd is. - Olyan sosem volt.
Menjünk!
Mazel tov! Elcseszted a saját újságod megjelenését.
Ki nem szarja le, mikor Amerika legpartiképesebb agglegényét eljegyzik?
- És a kurva újságból kell megtudnom? - Úristen!
Ifjabb John Kennedy csak arra vár,
hogy ismeretlen barátnője eldöntse, hozzámegy-e.
Pont, mikor meg kéne nyerni az embereket.
Erre mi történik? Lehozzák, hogy mekkora balek vagy.
- Tök megalázó! - Szerinted nem tudom?
Hogy szivárgott ki?
A Post szerint a cicuskád egyik barátja volt,
aki azt nyilatkozta, hogy Carolyn nem kapkodja el a dolgot,
hanem direkt húzza az időt, és vele együtt az agyadat is.
Carolynnak ehhez semmi köze.
Neki talán még fontosabb a George, mint nekünk.
Gyakorlatilag ő rakta össze az egészet.
Az elmúlt 40 napban minden éjjel az irodában aludtam.
A férfi mosdó mosdókagylójánál tisztálkodtam.
Kétszer kerültem kórházba a stressztől irritábilisbél-szindrómával.
Kikönyörögtem, kölcsönkértem és elloptam közel 175 oldalnyi hirdetést.
Az elmúlt 18 hónapban én vittem a hátamon ezt, én rugdostalak.
Nem a csajod rakta össze ezt az egészet, hanem én!
A társad vagyok, és kibasztál velem!
Mit akarsz, mit tegyek?
Baszki!
Tudom.
Szerettem volna, hogy elgyere a George bemutatójára, de…
Nem, amúgy sem mentem volna.
Az újsággal foglalkozzanak, ne a kapcsolatunkkal!
Egyetértek.
Berman szerint közleményt kéne kiadnom.
Miről?
Az eljegyzésről.
Attól fél, csak erről kérdezne a sajtó,
és szerinte közleményt kéne kiadnom, hogy nem jegyeztelek el.
Komolyan?
De gondolom, ez nem opció.
Ugye?
Ezen a sajtótájékoztatón múlik a George jövője.
Rengetegen dolgoztak rajta hónapokon át.
Számítanak rám.
Nem tudom, mit tegyek.
Nem akarlak megbántani.
- De megérted, ugye? - Úgy tűnik, nincs más választásod.
Elmész?
- Carolyn! - Le kell vinni a kutyát.
Hatalmas a tömeg a Federal Hallban,
ahol ifjabb John F. Kennedy készül bemutatni
várva várt politikai újságját, a George-ot.
A médiafigyelem középpontjában álló férfi nemrég azzal került a címlapokra,
hogy állítólag eljegyezte a Calvin Klein egyik PR-osát, Carolyn Bessette-et,
ám a lánykérésre a beszámolók szerint még nem kapott választ.
Kennedy ügynöksége az alábbiakkal tisztázta a kérdést:
„Az ifjabb John F. Kennedy és párja eljegyzéséről szóló híresztelések hamisak.
John nincs eljegyezve, és nem kérte meg Carolyn Bessette kezét.”
Kennedy csapata kitart amellett, hogy ez csak egy közönséges pletyka.
Most kaptuk a hírt, hogy Kennedy színpadra lép.
Kapcsoljuk a Federal Hallt.
Nem is húzom tovább az időt. Íme a barátom, ifjabb John Kennedy.
Jó estét! Köszönöm.
Hölgyeim és uraim, bemutatom a George-ot.
John Kennedy és George Wallace beszélgetése
A leggyakrabban feltett személyes kérdésekre
a válaszok a következők: Igen. Nem.
Csak jó barátok vagyunk. Nem tartozik önökre.
Az unokatestvérem Rhode Islandről. Mindkettőt viseltem már.
Talán majd egyszer, de nem New Jersey-ben.
Köszönöm.
Szerintem most jöhetnek a kérdések.
Carolyn!
Szívem!
Úgy tűnik, ez volt a történelem legnépszerűbb újságbemutatója.
Bermant megrohanták a hirdetők az after partyn.
Olyan volt neki, mint egy orgia.
Vicces.
Tudom, hogy bánt a dolog. Beszélhetnénk?
Miről?
Úgy tűnik, minden jól alakult veled és Bermannel.
Carolyn, állj meg!
Carolyn! Ne már! Állj meg!
Carolyn! Ne már!
Engem ne fogj meg így!
Mit kéne tennem, ha konkrétan elfutsz előlem?
Carolyn!
Ha te akarsz beszélni, egyből ugranom kell,
de ha én akarok, üldöznöm kell a parkban?
Egyedül akarok lenni. Jézusom!
Tudod, mit gondolok?
Nem tudsz mit kezdeni azzal, hogy én képes vagyok beszélgetni,
mert kell egy ürügy, hogy elmenekülhess.
- Nem tudod, mi kell nekem. - De igen. Te akarsz irányítani.
Te akarsz az lenni, aki elhagy másokat. Nyilvánvaló, és elég gáz.
Beszéljünk az elhagyásról?
A szemembe néztél, és megígérted, hogy mindent megteszel,
hogy megvédd a magánéletünket a sajtótól,
aztán az első adandó alkalommal hátba szúrtál,
és közleményt adtál ki a magánéletünkről a sajtónak,
ami még csak igaz sem volt!
Hogy bízhatnék benned?
Azt mondtad, nem baj.
Azt mondtam, úgy tűnik, nincs más választásod.
Te értelmezted így.
- Berman azt mondta… - Tényleg?
- Berman miatt csináltad? - Miattad!
Mindez nem történt volna meg, ha igent mondasz,
mint egy faszom normális ember!
Bocs, hogy gondolkodnom kellett egy semmiből jött lánykérésen.
Szeretetből jött!
- De tudod, mit? Visszavonom. - Ne, John…
Ha túl nehéz döntened,
- majd én segítek. - John!
- Add ide! Add ide a… - Ne már, John! Ne!
- John, maradj! Maradj! - Mi a fasz bajod van?
Csak…
Tudod, milyen szerencsés vagy? Hálásnak kéne lenned.
Mert? Mert a világon mindenki hozzád akar menni?
Nem, mert egy őrült, lehetetlen nő vagy, kurva nehéz eset, és mégis szeretlek.
Mert te nem?
Úgy teszel, mintha egy szerény, hétköznapi srác lennél,
de egy elkényeztetett pöcs vagy, akinek az imidzse a legfontosabb.
Ezért nem volt más választásod, mint letagadni az eljegyzést.
Nem a George miatt aggódtál. Eddig is leszartad, mit akar Berman.
Le kellett tagadnod az eljegyzést, mert nem bírtad elviselni,
hogy a világ tudja, hogy van egy nő a Földön, aki talán nem akar hozzád menni.
Most ki próbál elmenekülni, mi?
Beszélj, te puhapöcs!
- Mi van? Félsz tőlem? - Te vagy az, aki fél.
Félsz elkötelezni magad a kapcsolatunkban.
Lehet, hogy impulzív vagyok, de nálam az igen az igen.
Te elmondhatod ezt magadról? Tudod egyáltalán, mit akarsz?
Friday!
Mi lesz, ha nem illek az életedbe?
Az kész katasztrófa lesz, és mindenki engem fog hibáztatni.
Sosem akarok elválni.
Hát, én sem.
Láttam, mit tett anyámmal a válás, és megfogadtam, hogy…
biztos leszek a dolgomban, ha férjhez megyek.
Nem zárhatod ki teljesen a kockázatot. Mindenkiben van valami kockázat.
Visszakaphatom a gyűrűmet?
Miért nem tudjuk csak szeretni egymást?
Miért kell ilyen nehéznek lennie?
Gyere, menjünk!
Nem itt sírj a járda szélén!
- Mindenki bámul. - Nem érdekel.
Gyere már!
Már megkaptad a gyűrűmet. Nem kapod meg a kutyámat is.
Ő a mi kutyánk!
A mi kutyánk!
Miért nem szóltál a reggeliről?
Hyannisban.
Hagyni akartalak aludni.
Nem gondoltam, hogy 07.30-kor Ethellel akarnál reggelizni.
Tévedtem?
Nem.
Nem akarok részt venni a családi programokon.
Nem is kell.
Nem akarlak megváltoztatni.
Pont, hogy kiszabadulnék a világomból, nem belerángatnálak.
Azt akarom, hogy a családom legyél. Csak te és én.
Csak mi ketten, még egy zsúfolt teremben is.
Egyszerű életet akarok.
De az esélytelen, ha a párom elnök akar lenni.
A George is nagy falat nekem.
A sajtónak előadhatod magad, de én az igazat akarom hallani.
Ne felejtsük el, hogy ki vagy,
és ki a családod!
Van rá esély, hogy egyszer elnök akarj lenni?
Nincs.
Nem vágyom rá.
Nem akarok nagy ember lenni.
Csak jó ember akarok lenni.
Jó társ.
Neked.
Tetszik, hogy nem érzed úgy, hogy mások kedvében kell járnod.
Az is tetszik, hogy nem mondtál igent, mikor megkértem a kezed.
Fura volt. Azt hiszem, a halakról beszéltem.
Horgásztársakról.
Azt hittem, azért nem mondtál igent,
mert fennköltebb lánykérést vártál.
Nem, tetszett, amit mondtál.
- Tényleg? - Igen.
Tudod, én sosem…
Sosem gondolkodtam olyasmin…
hogy megkérik a kezem, vagy…
hogy valaki felesége vagyok. Sosem képzeltem el…
hogy eljegyezzük egymást, meg ilyenek.
Így amikor megkértél,
azt kérdeztem magamtól: „Akarom ezt?”
És őszintén, nem tartom fontosnak a házasságot.
De érted belemennék.
Istenem!
Igen.
- Igen? - Igen.
Igen.
Igen, hozzád megyek, és… vállalom veled a kockázatot.
Az őrületbe kergethetjük egymást…
amíg csak élünk. Igen.
Igen.
Elizabeth Beller „Once Upon a Time” című könyve ihlette
A feliratot fordította: Bednárik Henriett