Valós események alapján.
Bizonyos részleteket dramaturgiai okokból megváltoztattunk.
Fura érzés visszajönni.
Én szívesen hajózgatnék még, hogy körbeutazzuk a világot.
Igen? Nem lett belőlem eleged ez a két hét alatt?
De, igazából az összeillő tetkóval
azt akartam üzenni, hogy kezdesz sok lenni.
Várjunk csak!
Nem kéne átvinnem a küszöbön?
Mi?
Úgy szokás, hogy a vőlegény
átviszi az ifjú arát az ajtón.
De nincs is ajtónk.
Francba!
És ha bevinnél a lifttől?
A feleségem vagy.
- A feleséged vagyok. - Nem bírok leállni vele.
Nem is kell.
Jó.
Mr. Kennedy!
Igen?
Mi legyen?
Bekísérlek, aztán visszajövök a csomagokért.
Oké.
Álljatok arrébb! Engedjetek át!
Oprah, Barbara Walters, a The Today Show.
Mindenki téged akar.
Az én kis bálkirálynőm.
Igen, pont erre van most szükségünk. Még több szereplésre.
Hogy szállunk be a kocsiba?
Csak azért vannak itt,
hogy meglegyen az első hivatalos fotójuk rólunk házasokként.
Nem azért adtuk ki azt a képet, amin megcsókold a kezem?
Figyelj, megígérem, ha lemegyünk, és hagyjuk, hogy lőjenek pár képet,
utána eltűnnek.
Aztán mehetünk is villásreggelizni.
Jól értem, hogy pózoljunk nekik?
- Nem emlékszel, mit műveltek tegnap? - Mi lenne, ha előbb beszélnék velük?
És mit mondasz nekik?
Hogy megkapják a képeiket, de aztán húzzanak el.
És hogy hagyjanak visszazökkenni.
Békeajánlat.
Még énekelhetnél is velük valamit.
Vezethetnéd a kórust.
Botfülű vagyok.
Ezt jó lett volna azelőtt tudni.
Csak bízz bennem!
Bízom benned.
Jó.
Helló. Üdv!
Egy kis figyelmet kérnék. Le fogom hozni a feleségemet.
Gondolom, tudják, hogy a házasság sok változással jár.
És az ő számára, aki két héttel ezelőttig civil ember volt, még inkább az.
Úgyhogy nagyra értékelném, ha ezt tiszteletben tartanák,
és teret hagynának neki, amíg hozzászokik ehhez a helyzethez.
- Köszönöm. - John, milyen…
- Hogy ment? - Jól.
Imádni fognak.
Már most imádnak. Csodás vagy.
Én vigyázok rád.
John, milyen volt a nászút?
Remek. Ajánlom mindenkinek.
Carolyn, élvezed a házaséletet?
Úton van már a kis John?
Előbb meghívhatnál valamire, Sean.
A fogadóirodáknál 3:1 az odds arra, hogy fiú lesz.
Carolyn, jellemző a családban az ikerterhesség?
Kösz, srácok. Köszi.
Hé! Le a kocsiról!
…húzzátok le az ablakot!
Elég lesz. Mit mondtam az előbb?
Szerintem nem fognak elmenni.
Mit is vett nekünk Caroline és Ed?
Egy gyönyörű, gyöngyökkel díszített párnát a monogramjainkkal.
Összeírtam a stylistok listáját, amit kértél.
Oké. Mikor találkozunk velük?
Mi?
Tudod, hogy nem dolgozom itt, ugye?
Ha akarod, azonnal kapsz egy irodát.
Remélhetőleg a Ralph Laurennél kapok majd az interjú után.
- Szerinted hogy fog menni? - Jól. Asszem.
Nem voltam interjún, mióta felvettek a Calvin Kleinhoz.
Ralph Lauren személyesen keresett fel. Szerintem tiéd az állás.
Pont amiatt vagyok ideges.
Azt akarom, hogy a képességeim miatt vegyenek fel, és nem mert…
Te vagy Amerika leghíresebb nője?
- Büszke vagyok rád. - Még meg sem kaptam az állást.
Szívesen lennék kitartott férj, úgyhogy ne cseszd el!
Berman áttette 18.00-ra a találkozót Allison Mennóval.
Oké. Köszönöm.
Mennem kell. Kívánj szerencsét!
Nincs rá szükséged.
Ne felejtsd el, a héten vacsorázni visszük Rosemarie-t a szülinapja alkalmából.
Nem felejtettem el sem a vacsorát,
sem a szülinapját.
Hajrá!
- Szeretlek. - Én is téged. Szia!
Szia!
Nagyon örülünk, hogy itt vagy.
Ezer éve beszéljük, hogy milyen jó lenne,
- ha a csapatunk tagja lennél. - Még mielőtt kiléptél volna Calvintől.
A tőzsdére lépés vízválasztó pillanat a cég számára.
Nagyon várom, hogy segíthessek az átállásban, szóval köszönöm.
Nagyon sajnálom. Nem…
Nem számítottam erre.
Tényleg nem.
Azt a visszajelzést kaptuk, hogy ellentmondásos a márkaidentitásunk.
Komoly magazinnak nem elég intellektuális, bulvárlapnak nem elég csillogó.
Valóban nem ideális, hogy esik az eladás,
de hatalmas médiafigyelmet kaptok az esküvőtök miatt.
A feleséged kész szenzáció.
Michael mondta, hogy valószínűleg nem szívesen
szerepelnétek a címlapon, de PR-os szempontból
kurva nagy dobás lenne.
És a Page Six szerint
felajánlották neki a Vogue és a Harper's Bazaar címlapját is.
Mindkettőt elutasította.
És csak hogy tisztázzuk,
nem érdekel Carolyn véleménye, de a címlapra kitennéd?
Ha így nem megyünk csődbe? Igen.
Csak azt mondom,
hogy éjjel-nappal több száz lesifotós táborozik a házatok előtt.
Miért nem fordítod az előnyödre?
Nem a kapcsolatom a megoldás a problémánkra.
Carolyn pedig tudatosan azon van,
hogy kerülje a feltűnést, amit én tiszteletben fogok tartani.
Úgyhogy ezt felejtsétek is el!
És mi a helyzet a George műsorral?
Szívesen felvezetem az epizódokat, de akkor is kell egy műsorvezető.
Figyelj, nem értem, hogy lehet az, hogy Ed HBO-s dokuját
simán narrálod, de a te műsorodban meg…
- Várj, mi? - Beszéltem Richard Pleplerrel az HBO-nál.
Azt mondta, egy dokufilmet fogsz narrálni apád örökségéről,
aminek Ed az executive producere.
Most hallok róla először.
Nem olyan jó buli, ha titkolóznak előtted, mi?
Lementem a lobbyba, erre ott volt egy paparazzo,
aki ott hadonászott a pénzzel a kezében, hogy lefizesse a portást.
Még 12 órája sem voltunk Törökországban.
Legalább már tudjuk, hogy a Közel-Keleten is imádnak.
Mit szólt Carolyn?
Nem mondtam el neki.
Nem akartam rögtön az elején elszúrni az utunkat.
Nem mondtam semmit.
Gin. Négyszer nyertem zsinórban.
Kezdek aggódni.
Jól vagy?
Ja, jól.
Nem akarok nagy ügyet csinálni belőle.
Pár napja voltam kontrollon.
Találtak pár csomót.
Oké.
És ez mit jelent pontosan?
Hát, nem túl jót.
Azt, hogy kiújult a rák.
Úgy tűnik, a golyóimból a tüdőmbe terjedt.
Dehát nem három hónapja lett negatív a szűrés?
Meg három hónappal azelőtt. Meg egy évvel azelőtt.
De az orvos azt mondta, ki tudja szedni az egészet.
Ismered te is.
A modora olyan, mint egy börtönigazgatóé, szóval…
Az NCI-nál kéne kezeltetned magad.
Ismerem az igazgatót, dr. Klausnert. Fel is hívom.
Miért nem hívod egyből a tisztifőorvost?
Nagyon rendes tőled, hogy segíteni akarsz, de nem lassíthatnánk kicsit?
Most az segítene, ha meginnánk valamit.
Jó, oké.
Természetesen te fizetsz.
Hozom a pénztárcámat.
Jössz?
Igen, mindjárt megyek.
Nem tudom, hogy jöttek rá, hogy oda megyek.
Nem tűnt fel, hogy bárki követett volna.
Valaki biztos látott bemenni.
- Hogy váltatok el? - Csak bocsánatot kértem.
Mondtam, hogy csak teher lenne a cégnek, ha felvennének.
Sajnálom, kicsim.
- Felhívjam Ralphot? - Ne.
- Az én hibám is. - Nem.
Csak engedjük el!
Kitaláltad már, mit mondasz Ednek?
Ja. Ne menj bele semmilyen bizniszbe a nevemben, baszd meg!
Vagy az apám nevében.
Tökre megértelek, de a tiszteletünkre adják ezt a partit.
Amit amúgy nem mi kértünk.
Te is lehettél volna.
Jól van. Engedjetek át!
- John! - Carrie!
Carolyn!
Így semmit sem látok.
Carolyn!
Nézz ide, hercegnő!
Vissza! Engedjetek már át!
Hadd lőjünk már pár jó képet!
Tűnjetek innen!
- Vissza! Menjetek innen! - Jól vagy?
- Igen, jól. - Biztos?
- Tűnés! - Elkésünk. Menjünk!
Nem értem, mi a probléma. Kezdeti fázisban…
Az, hogy a nevemet adtad egy apámról szóló dologhoz
a tudtomon kívül.
Nem mondtam, hogy beleegyeztél. Csak azt javasoltam, vonjunk be…
Ha így akarsz hasznot húzni apánk örökségéből, csináld!
Csak engem hagyj ki belőle!
És ez mi?
Isten éltesse, elnök úr
Szatíra.
Mindenki más viccelődhet a családi életünkön. Mi miért ne tennénk?
Mert nem vicces, John.
Sőt, igazából kínos és megalázó.
Mikor lettél a családi örökségünk őrzője?
Mióta apánk állítólagos szeretőjének öltöztetsz be celebeket.
Annyira kellenek az eladások,
hogy ilyen olcsó, ízléstelen húzásokhoz folyamodsz?
Úgy tűnik, a férjedet nem zavarja,
mert az én nevemet használná fel az apáról szóló filmjéhez.
Egy, már azelőtt elindult a projekt, hogy megemlítettem volna a nevedet,
és kettő, Caroline-nak az esett rosszul,
hogy nem szóltál neki a…
- Szűnj már meg, Ed! - Ne beszélj így vele!
Semmi baj.
Engem az dühít, hogy folyton azt hallgatom,
hogy azt akarod, ne miattad vegyék az újságot,
de valahogy mégis mindig rólad szól.
Ha esetleg te is mernél kockáztatni, és megpróbálnál…
Én két könyvet is írtam. Egyet a magánélet fontosságáról.
Szívvel ajánlom.
Ha tudtam volna, hogy nem akarsz részt venni ebben,
- nem… - Senki sem vesz részt benne.
Elkaszálom.
Jézusom! Hihetetlen vagy.
Mázli, hogy anya nem tudott eljönni.
Miért, megint tósztot akart mondani?
- Meséltél neki az interjúról? - Nem, csak azt, hogy megyek egyre.
- Szerinted honnan tudta meg a sajtó? - Nem tudom.
Ugye nem valakitől, akinek meséltem róla?
Istenem! Remélem, nem.
Nincs értelme titkolózni anya előtt.
Úgyis mindent megtud az újságokból.
Azt mondta, nem fog elolvasni semmit, amit rólam írnak.
Akkor biztos nagyon jól ellesz a The Economisttel élete végéig.
Csak próbálom a lehető legtovább kímélni magam attól, hogy: „én szóltam”.
De igaza van, nem? Komolyan, mi a szart képzelnek?
Nem tudom.
Úgy értem…
Sejtettem, hogy nagy lesz a felhajtás, mikor visszajövünk.
- Nem vagyok naiv, de ez… - Pokoli.
Mielőtt összeházasodtunk,
csak pár fotóssal találkoztunk az étterem előtt.
Lefotóztak, aztán hazamentek.
De most meg…
haza se mennek.
Sátrakban alszanak a járdán, és reggelre még többen lesznek.
Akkor John nászút utáni beszéde nem igazán érintette meg őket.
Hát, nem. Mondjuk egyeztethetett volna előtte velem is.
Tuti nem hagytam volna, hogy azt mondja, már nem vagyok civil.
Nekem azért az is elég fura, hogy csak azt kérte, hogy téged hagyjanak.
Mintha őt nem zavarná ez a nagy felhajtás.
„Ne bántsátok a törékeny kis feleségemet!”
Kíváncsi lennék, te mit kezdenél ezer riporterrel.
- Innom kell valamit. - Menjünk, de szerintem fizetős a bár.
Tudod már, milyen jótékonysági szervezetekhez adod a neved?
Mikhez adom a nevem?
Jackie elkötelezett környezetvédő volt.
És ő mentette meg a Grand Central pályaudvart is.
Melegen tartottuk neked a helyét a Municipal Art Society tanácsában.
Ahogyan a Balett-társulatnál is.
Ideje, hogy a jótékonysági misszióid is a köztudatba kerüljenek,
mielőtt John a köz szolgálatába áll, hogy úgy mondjam.
Carolyn, kaphatnék egy pohár vizet?
Elnézést! Bocsássanak meg egy pillanatra!
Jól vagy?
Ja, csak megmentelek az East Hampton-i boszorkányoktól.
Gonosz vagy, tudsz róla?
Hát…
Még nem voltam olyan partin, amit azoknak rendeztek,
akiket sehova sem hívnak meg. Ha belegondolok,
Ilyen partira eljönni nekem maga a pokol.
Ja. Igen.
Ha már a nem meghívottaknál tartunk,
hallom, anyám hajcsatot küldött neked nászajándékul.
- És hajgumikat. - És hajgumikat.
Hát, nincs veszedelmesebb egy megalázott Bouvier-nél.
Mondtam Johnnak, hogy hívja meg.
Tudom.
És amúgy hogy vagy?
Megvagyok.
John mondta, hogy bízol a kísérleti kezelésekben.
Ezt mondta?
- Tudod, hogy örök optimista. - Tudom.
Egész életemben az első sorból néztem, hogy John hogyan élni meg a dolgokat,
és hála istennek már nem az én dolgom emlékeztetni,
hogy ő is csak egy egyszerű halandó, és hogy nem irányíthat mindent.
Sok szerencsét hozzá!
De engem aztán ne zargass ezzel! Visszavonultam.
- Várnak a vendégek. - Menj csak!
- Kérsz még valamit? - Nem.
Figyelj!
Klassz csaj vagy.
Igaz, amit a kismadarak csiripeltek, hogy talán politikai vizekre evezel?
Nem tudtam, hogy még mindig Teddy bácsinak dolgozol.
Politikai tanácsadó vagyok. Mindenkinek dolgozom.
Igaz.
Rengeteget beszélnek arról, hogyan szolgálhatnád a legjobban a pártot.
Én csak azt mondom,
hogy a szenátor sokkal jobban hangzik, mint a George egykori főszerkesztője.
- Megpuhítsam a feleségedet? - Ne.
Ne mondj neki erről semmit!
Tudja, hogy vegyen le mindenkit a lábáról, az biztos.
Újra, újra, újra!
Nem megyünk le egy kis édességért Edgarhöz?
Azt hittem, sose kérdezed meg. Menjünk!
Hol a másik lányom?
Hagyd abba!
- Nem hagyom. - Elnézést!
Itt van. Fújj rá! Rajta!
Úgy van.
Különleges kis labda.
Hova lett?
Menjünk fel!
Nem olyan jó idelent.
Viszlát!
Te meg mit csinálsz?
Hogy? Én nem…
Én… Nagyon sajnálom.
Nem szeretném veszélybe sodorni a gyerekeidet…
Hagyjuk!
Megkért, hogy jöjjünk le.
Nem gondoltam, hogy idebent is lefotóznak majd.
Mert általában visszafogják magukat?
Tudod, hogy nagyon szigorú határokat szabtam
a sajtóval és a gyerekekkel kapcsolatban,
szóval ha Johnnal szeretnétek velük időt tölteni,
meg kell tanulnotok kezelni ezt a cirkuszt, ami most körülöttetek van.
Megértelek.
Még próbálok hozzászokni ehhez a cirkuszhoz.
Azt hittem, legalább te meg tudod érteni a helyzetemet.
Én nem dönthettem erről, Carolyn.
Te bármilyen életet élhettél volna,
de ezt választottad.
Én az öcsédet választottam, mindezek ellenére.
Nem tudom, mit mondhatnék.
Tudom, hogy normál esetben szóba sem állnál velem.
De mindennél jobban szeretem az öcsédet, és nem akarom, hogy rosszban legyünk.
Most már vissza kéne mennünk a vendégekhez. Rég eltűntünk.
Jól vagy?
Majd jól leszek.
Látom, hogy agyalsz.
Min gondolkodsz?
Hogy milyen hideg a lábad.
Tudom, hogy ez most elég nehéz, de vége lesz.
Megígérem. Oké?
- Mikor? - Nemsokára.
Tudod, mennyire szeretlek?
Mennyire?
Végtelenül.
Hát, a matek nem az erősséged, úgyhogy…
Bárcsak örökre itt maradhatnánk!
- Az ágyban? - Nem.
Csak itt.
Ebben a pillanatban.
2 HÓNAPPAL KÉSŐBB
Hol van Carolyn, John?
Na! Egész héten nem láttuk.
AZ ELKÉNYEZTETETT ARA
Legalább nem nevezett meg.
CKB. Nagyon diszkrét. Csak hogy ne perelhesd be rágalmazásért.
A többi újságíró simán bemocskolja a jó hírem, ő is megtehetné.
Majd visszahívlak.
- Kurva hideg van odakint. - Meddig futottál?
A katakombákig.
Hideg a szád.
Edzel valamire, amiről nem tudok?
A karácsonyi kilók nem mennek le maguktól.
Igaz, nagyon eleresztetted magad.
Jött valami küldeményem?
Nem. Miért?
A Murphy Brown egyik producere ma küld egy forgatókönyvet.
Valami nagy szerepet kaptál a műsorban?
Nem. Egyetlen jelenet lesz Candice Bergennel.
Átadom neki a George új számát.
És ha állandó szerepet ajánlanak?
Hogy döntesz a filmsztárság és a George között?
Nem hiszem, hogy olyan nagy szerep lenne, de meglátjuk.
Bébi, csak vicceltem.
De jó tudni, mire számítsak.
Hova fogjátok beszorítani? Annyi dolgod van.
Szerencsére ez Rosemarie gondja, nem az enyém.
Nem úgy volt, hogy ma dr. Watershez mész?
Szerintem elengedem.
Múltkor mondtam neki, hogy nem alszom jól,
erre azt válaszolta, hogy a nők elméje a titkok óceánja.
Ennyi. Ennyit fűzött hozzá.
Jut eszembe, hányra mész ebédelni?
- Kettőre. - Oké.
Gondolom, nem akar nagy tömegben balhézni.
Csak hallgasd meg,
és ha kell, nyeld le a büszkeséged!
Oké, de nem hiszem, hogy sokra mennék vele.
- Ő a legmakacsabb ember, akit ismerek. - Erről beszélek.
Így tuti nem fogsz kibékülni a nővéreddel.
És ne hozd fel Edet!
Különben… nem fogtok előrébb jutni.
Meg kell értenie, hogy már te vagy nekem az első.
Nem kell választanod.
Szükséged van rá.
Békülj ki vele!
Jó.
- Megyek zuhanyozni. - Jó.
- És ne késs el! - Jó.
Olvastam az interjúdat Graham tiszteletessel.
Gyönyörű volt.
Köszönöm.
„Hol ér véget a szabad akarat, és hol kezdődik Isten akarata?”
Úgy tűnik, sok a gondod.
Igen, elég stresszes volt az elmúlt pár hónap.
És nem segített, hogy mi sem beszéltünk.
Azt reméltem, mostanra megkeresed.
- Mit kéne mondanom? - Nem tudom.
Kibékülni vele? Megbeszélni a helyzetet?
Szerintem ez a dokumentumfilmes dolog feltépett pár mélyebb sebet.
Sokszor úgy érzem, hogy gyerekként kezel a környezetem,
és ki sem kéri a véleményem…
Nem tulajdonítottam neki túl nagy jelentőséget,
és mivel neked mindig ezer felé áll a fejed,
és mindig rólad szól minden a családban is,
úgy gondoltam, nem igazán fog érdekelni, hogy Ed belevágna egy ilyen kis projektbe.
- Egy igen személyes projektbe. - Tényleg az.
Ezért gondoltam, hogy a férjem alkalmas lenne rá.
És mikor egyoldalúan leállítottad az egészet,
úgy éreztem, visszaélsz a helyzeteddel,
és próbálod a tudtunkra adni, hogy itt csakis a te szavad a döntő.
Dehogy!
Egész életemben neked próbáltam megfelelni.
Hát, ez nyilvánvalóan már nem így van.
Előbb beszélnem kellett volna veled.
Sajnálom.
Carolyn hogy bírja?
Én is olvasom a híreket. Tudom, hogy nehéz időszakon megy át.
- Sok mindenben túloznak. - Hát, nem tudom.
Elég pontosan megírták a mi kis nézeteltérésünket is.
Hát, nyilván nem könnyű ez most neki.
A paparazzi a nőgyógyászának a rendelője előtt táborozik,
a sajtó drogfüggőnek nevezi.
Lefotózzák, ahogy kijön a pszichológusától.
- Ez már nagyon erős. - Sajnálom.
Ezt az egészet.
Tényleg borzasztó.
Azt hittem, mostanra túl leszünk ezen.
Mindig mondom neki, hogy vége lesz, de…
Lehet, hogy ez már nem elég neki, és az igazságot szeretné hallani.
Szerintem kár olyasmin rágódni, amin nem tudunk változtatni.
Nem beszélnél vele?
Szerintem nagyon egyedül érzi magát.
Nem is beszéltem vele a parti óta. Nem biztos, hogy most rám van szüksége.
Miről beszélsz? Egész életedben a nyilvánosság előtt éltél,
és mégis meg tudtad védeni a magánéletedet.
Igen. Hozzád képest.
De nagyon keményen dolgoztam érte,
és tudatosan hoztam olyan döntéseket, amikkel megőrizhettem ezt a látszatot.
Döntéseket, amikre te nem voltál hajlandó, amivel nincs is semmi baj.
De már nem egyedül vagy, John. Már ketten vagytok.
És csak akkor változik a kapcsolata a sajtóval, ha neked is.
Igen.
Szia!
- Bocs a késésért. - Semmi baj.
- Szia! - Szia!
- De csini! - Köszi.
Ezt én vettem neked?
Nem.
Most hívott a főnököm a nászútjáról. Egy kibaszott szafarin van.
A perverz, aki mindig dicséri a harisnyád?
- Nem, őt kirúgták. - Mert perverz?
Nem, hanem mert betépve jött el a tőzsdei bevezetésünkre,
és próbált mandarinul beszélni, és rohadt gáz dolgokat mondott.
Találkoztam a kíséreteddel.
Már keresztnéven szólítjuk egymást.
Bár még Carolynnak szólítanának!
A „ribanc” nem hangzik olyan jól.
Tessék.
- Mi ez? - Mi lenne?
Az előléptetésedet ünnepeljük.
A nővérem a Morgan Stanley alelnöke.
Még mindig nem tudom, pontosan mit csinálsz,
de tudom, hogy fontos dolog, és nagyon büszke vagyok rád.
Figyelj, most nem igazán van kedvem fényképezkedni.
Átüljünk másik asztalhoz? Vagy el is mehetünk máshová.
Nem kell. Oda is követnének.
Majd otthon megnézem.
Hívott a nagyi?
- Nem. Miért? - Mondta, hogy nem beszéltetek egy ideje.
Szerintem olvasott rólad valami olyasmit…
hogy Prozac-függő vagy, és kiborult.
Mi?
Nem érti, hogy működik ez az egész, hogy minden szart összehordhatnak rólad.
De miért… Miért nem hívott fel?
Nem tudom. Szerintem sokan úgy érzik,
hogy amiért ilyen híres lettél,
csak zavarnának azzal, hogy felhívnak.
Beszélj valakivel!
- Veled beszélek. - Komolyan mondom.
Mi van a munkával?
Hát, Londonba fogunk menni Johnnal,
hogy találkozzunk a George európai hirdetőivel.
Nem John karrierje érdekel, hanem a tiéd. Mit teszel magadért?
Belerángatok mindenkit ebbe a tébolyba, aki a közelembe jön.
Hova mehetnék?
Amióta az eszemet tudom,
pontosan tudtam, hogy ki vagyok és mit akarok,
most meg úgy érzem…
megbénultam.
Félek, hogy valamit elszúrok, vagy még jobban magamra vonom a figyelmet.
Ez tölti ki az életem.
- John mit szól ehhez? - Szörnyen érzi magát.
Próbál pozitív lenni és támogatni,
de fura, mert azt hinnéd, profin tudja kezelni ezt, de…
Ő sosem veszítette el a névtelenségét, mert nem is volt neki.
Az az igazság, hogy ha mosolyogva andalognátok az utcán,
akkor is kitalálnának valamit, amiről írhatnak,
mert nem a boldog párokkal tudják eladni az újságokat.
Mindig kell valami csavar.
Kell egy főhős és egy főgonosz.
John a főhősök élő megtestesülése,
ami azt jelenti, hogy…
neked a másik szerep jut.
GUGGENHEIM MÚZEUM
- Mehetünk? - Igen.
Oké.
Hülye picsa!
- John. - Helló!
Ne már, haver!
Bocs, nem érzi jól magát.
- Terhes? - Nem.
Elég laza szabású ruhában jött. A pocakját rejtegeti?
Nem, szó sincs ilyesmiről.
John, kinek a ruháját viseli?
Csak tippelni tudok, de szerintem Yamamotóban van.
SPORT NINCS TÖBB ESÉLY
Carolyn „Terhes” Kennedy? Ragyog!
Tessék, pajti.
Legyen klassz napod!
Ma este David Peckerrel vacsorázom munka után,
úgyhogy későn érek haza.
Oké.
Mi az?
„Újra felröppentek a Carolyn B. Kennedy terhességéről szóló pletykák,
miután teltebb arccal és domborodó hassal jelent meg
tegnap este a Guggenheimban.
Egy vendég megjegyezte: »Csak úgy ragyogott.«
Egy másik pedig, hogy: »Nem látszik depressziósnak.«”
Nem is próbálkozunk. Mi lenne, ha terhes lennék, és elvetélnék?
Vagy ha nem tudnék teherbe esni? Akkor miket írnának rólam?
Ne csináld ezt magaddal!
- Amúgy se kéne ezt a szart olvasnod. - Te mindent elolvasol magadról.
Az más.
- Velem egész életemben ezt csinálták. - Hülye picsának neveztek.
Kik?
Tudod, én tudtam… Tudtam, hogy nem lesz egyszerű ezt megszokni.
Bármelyik nő, aki hozzád ment volna,
ugyanezzel nézett volna szembe, de…
De álmomban nem gondoltam volna, hogy valahányszor kilépek az ajtón,
drogfüggőnek, kokós kurvának
meg picsának fognak nevezni a férfiak, akik a házam előtt élnek!
És tudom, nyilván tudom, hogy baromság az egész,
de folyton arra gondolok…
A barátaimra, a tanáraimra, a munkatársaimra a Calvin Kleinnál,
a családomra, hogy olvassák ezt a sok szart,
és azt gondolják: „Mi történt ezzel a kislánnyal?”
„Olyan ígéretes jövő állt előtte!”
És mondhatja bárki, hogy tudtam, mire vállalkozom.
De igazából… még te sem tudtad, mire vállalkozunk.
Mindketten azt hittük, hogy miután visszajövünk,
a régi életünket éljük majd tovább, és John,
tudom, hogy azt mondod, hogy tudod kezelni a sajtót, de…
egyre inkább az ellenkezőjét érzem.
Azért nem beszéltem eddig neked erről, mert…
nagyon szeretlek.
Ennek kéne életünk legszebb időszakának lenni,
és én csak erre vágyom.
Miattad is, és kettőnk miatt is, és nem akarlak…
- Nem akarlak még én is terhelni. - Nem terhelsz.
Nem akarom, hogy úgy érezd, hogy nem vagyok alkalmas erre, csak…
Olyan fáradt vagyok!
Gyere ide!
Nagyon sajnálom.
Nem hagynak békén! Nem…
- Hol van? - Az aktatáskádban rejtegeted?
Most mitől félted ennyire?
Mi a szar?
Ennek meg mi baja? Seggfej.
Hihetetlen.
Mi kidolgozzuk a belünket, ő meg akkor jön be, ha épp kedve tartja?
Elegem van belőle. Mindig…
Hol voltál? Értekezletünk volt 09.00-kor.
- Sok dolgom volt. - Nekünk is sok dolgunk van idebent.
Nem tudom egyedül vinni a lapot.
Leszállnál rólam, baszd meg?
Lehet, hogy mindenki másnak megfelel,
hogy hozzád igazodjon, de én nem tartozom közéjük.
- Carolynnal nehéz időszakon megyünk át… - Kurvára leszarom a feleséged!
Elegem van Carolynból
meg a magánéleted miatti folytonos vergődésből!
Ki ne ejtsd még egyszer a nevét, baszd meg! Hallottad?
A jogászok napok óta várják, hogy aláírd a szerződést.
Nem érdekel! Majd aláírom, ha akarom!
Vagy miért nem intézed be inkább magadat, Michael?
Ja, tudom. Mert kurvára nem érdekelsz senkit.
- Egy kibaszott csődtömeg vagy. - Ennyi? Ezért akartál volna eladni?
Tudod, milyen 0–24-ben pesztrálni téged?
Semmire se vagy képes egyedül.
- Én voltam az anyád meg a szaros apád is. - Fogd be a pofád! Hallottad?
A neved nélkül egy senki vagy. Egy szerencsétlen szépfiú.
Baszki!
Baszd meg!
Takarodj az irodámból!
Örömmel.
Felmondok.
Alig várom, hogy a világ is lássa, mekkora vicc vagy.
Bassza meg!
Szia! Itt John.
Ráérsz ma este?
Bocs, hogy késtem.
Mondtam, hogy akkor vágsz bele, amikor csak akarsz.
Mit találtál ki?
Elizabeth Beller „Once Upon a Time” című könyve ihlette
A feliratot fordította: Bednárik Henriett