Downloaded from YTS.MX
U OVOM FILMU GLUME STRUČNJACI.
Official YIFY movies site: YTS.MX
NE POKUŠAVAJTE OVO KOD KUĆE.
INTERAKTIVNI NETFLIXOV FILM
Upomoć.
Javite se.
Ima li koga?
Beare? Čuješ li me?
Beare Gryllse, čuješ li me?
Beare!
Javi se!
Ima li koga?
Treba mi nož.
Moja glava.
"Bear." "Bear Grylls."
Ne prepoznajem se.
Nešto je pošlo po zlu. Trebat će mi vaša pomoć.
Neću ovdje dugo izdržati
bez vode, hrane i zaklona.
No što da najprije učinim?
Zato će mi trebati pomoć.
Gladan sam, žedan i postaje sve hladnije.
Što mi najviše treba?
Nema hrane.
Kako da ovdje nađem hranu?
Tlo je zaleđeno.
Ne mogu ga prokopati.
Probat ću ove izdanke.
U njima nema ničega.
Pogledajte.
Pogledajte ovo.
Tragovi kandži.
Pogledajte.
Vidjeli ste?
Ne znam što je to.
Ako je riječ o divljoj životinji, u opasnosti smo,
no ako je lovac, možda bi nam mogao pomoći.
Moram izbjegavati nagle pokrete.
Što da učinimo?
Ili ćemo pobliže pogledati ili otići.
Dobro, polako ćemo se odmaknuti.
Gledajte, opet.
Ondje, pogledajte.
Ovo je definitivno divlja životinja.
Svakako moramo biti na oprezu.
Ne tražimo samo mi ovdje hranu.
Ne nalazim hranu.
Postaje hladnije jer sunce zalazi.
Još sam žedan i gladan. Treba mi i zaklon.
Najprije moram mokriti.
Hej, malo privatnosti.
Mokraća mi je veoma žuta.
Znam da to nije dobar znak.
To znači da mi najprije treba tekućine, odnosno vode.
Velika je pogreška tražiti samo hranu.
No ovdje je i veoma hladno.
Ponestaje nam vremena i mogućnosti.
Što mi je potrebnije? Hidracija?
Ili zaklon i toplina?
Moramo dobro promisliti.
Što je najbitnije? Voda ili zaklon?
Zaklon, dobra ideja. Moram se ugrijati.
Iskoristimo stabla.
Još bolje, srušena stabla poput ovog.
Ovo se čini dobrim.
Gotovo je poput prirodnog zaklona.
No ne znam što ću s njime.
No imam neobičan osjećaj jer…
znam da stabla dobro služe kao zaklon, ali…
instinktivno znam da je ovo dobar zaklon.
Možemo iskoristiti i padobran.
Utoplit će me.
Idemo po njega.
Padobran i srušeno stablo. Mislim da će upaliti.
Visoko ću ga ovjesiti.
Pričvrstit ću ga ovdje.
Zaklon je gotov.
Ipak će mi biti hladno.
Grančicama mogu pripaliti vatru.
Ovdje ću napraviti kameni zid.
On će odbijati toplinu.
Tako će biti još toplije.
Kako ovo znam?
Ne razmišljaj, samo radi. Čini ono što se doima ispravnim. Dobro.
Kako ću pripaliti vatru? Nemam žigice ni upaljač.
Ima mnogo suhe trave, što je dobro.
No moramo je nekako zapaliti.
Ovako je toplije.
Stvorit ćemo trenje.
Ima smisla. Znam kako ovo učiniti.
Uže padobrana privezat ću oko jednog kraja.
I petlju prebaciti preko ovog.
Poslužit će kao luk.
Da vidimo funkcionira li.
Mirno i bez stajanja. Strpite se.
Još malo. Ovako.
-Padamo! -Udarili smo o nešto!
Bio sam u zrakoplovnoj nesreći.
Pitam se je li pilot dobro.
Ugrijat ću si stopala.
Pogledajte.
Ovo sam ja.
A ovo mi je zacijelo obitelj.
Zato se moram vratiti kući.
U taboru ću se ugrijati, ali još trebam hranu i vodu.
Ožednio sam i gladan sam.
Što je bitnije?
Voda.
No kako ovdje naći vodu?
Sva se voda mora slijevati s planina.
Tražimo uske i niske točke.
Tlo je sve više nalik močvari.
Znači da u blizini ima vode.
Oho, led.
Led znači da imamo vode.
Ponesimo ga do posude uz vatru.
Dobit ću vodu.
Sad ću je imati u izobilju. To je dobro.
Led je veoma hladan, pa ću ga staviti u naprtnjaču.
Neće se otopiti.
Ovaj će led biti za poslije.
No ovdje se širi neki gadan smrad. Dolazi odande.
Pogledajmo.
O, Bože, pomirišite.
Nešto se raspada.
Pogledajte. Nekakva lešina.
Neobično. Prekrivaju je grane.
Kao da ju je netko ili nešto ovamo dovuklo,
a zatim pokušalo zaštititi.
Izgleda kao medvjeđe krzno.
Velika se razderotina proteže cijelom dužinom.
Pitam se je li to
ono biće koje smo vidjeli ranije.
Nešto je zasigurno ovdje.
Nešto veliko, no na lešini možda još ima hrane.
A i krzno mogu iskoristiti da se ugrijem.
No moram imati na umu da je ono što je ubilo ovo biće,
zasigurno jače od mene.
Uzet ću malo mesa, odvojiti krzno i maknuti se odavde.
Bravo. Imamo hranu.
Imamo zaklon.
I ovdje se otapa voda.
Sad je ovo druga stvar.
Zrakoplov pada!
Na vrijeme sam iskočio, padam među stabla.
Kakav je to zvuk?
Hej.
Pogledajte.
Vuk! Bježimo!
Nisam brži od njega.
Pokušajmo mu pobjeći u šumi
ili krenimo prema planini.
Što čekate?
Brzo. Odlučite.
Vuk se sigurno dobro snalazi u šumi.
Moram mu pobjeći. Krenimo prema planini.
Možda mu možemo zapriječiti ulaz.
To!
Ovuda nećeš proći.
Otišao je. Idemo.
Pogledajte ovo.
Čini se da ovi tuneli vode u planine.
-Upomoć. Javi se. -To je radio.
Ima li koga? Čuješ li me?
Hej? Čuješ li me?
Beare?
Hvala Bogu. Živ si.
Slušaj, treba mi tvoja pomoć.
S druge sam strane planine, ondje gdje si iskočio.
Ne mogu se pomaknuti.
Bojim se da će zrakoplov pasti s litice.
Može, ali imamo problem. Izgubio sam pamćenje.
Ne sjećam se što se dogodilo.
Ne sjećam se ni tko sam. Kraj.
Zacijelo si udario glavom.
Da, mislim da imam amneziju. Kraj.
Daj, stari. Ti si Bear Grylls. Pustolov si.
Neću dugo izdržati ovdje.
Ovako, iznad sam linije krošanja.
Doći ću po tebe.
Drži se. Drži se, možeš ti to.
-Naći ćemo te. -Dobro, Beare.
Odjavljujem se.
Sad nas čeka odluka.
Pokušat ćemo naći kapetana.
Ili ćemo ići direktno preko planine
ili ćemo proći jednim od ovih tunela
i nadati se da vode kroz planinu,
što bi nam poslužilo kao dobar prečac.
Obje su opcije opasne.
Na planini će nam biti hladno, bit ćemo izloženi
i put će nas iscrpiti.
No moći ćemo komunicirati radijem.
Ondje će raditi.
No u tunelima nas čeka tišina, ondje nema signala.
No bit ćemo zaštićeniji od loših vremenskih uvjeta
i put bi mogao biti izravniji.
Odluka je teška, no vrijeme curi. Što vi mislite?
Tuneli ili put preko planine?
Dobro, moram ići polako i sigurno
kako bih prešao ovu planinu.
Moram biti pažljiv.
Dobro napredujem.
Ovim se planinama ne nazire kraj i teren postaje sve strmiji.
Ovo područje djeluje izazovno.
Samo led i snijeg na padini sve do one ogromne litice.
Poskliznem li se, završit ću na rubu litice,
a sjećanje mi ne pomaže.
Ne mogu prosuditi mogu li uspjeti.
Možemo i ostati na stijeni
i pokušati se popeti.
Joe je rekao da sam pustolov.
Možda se trebam pouzdati u to.
Dobar je osjećaj staviti ruke na stijenu.
Toga se sjećam.
No čeka me dug put do gore.
Ne znam hoću li se uspjeti popeti.
Što vi mislite?
Da prijeđem preko snijega?
Ili da se popnemo?
Snijeg bi mogao popustiti pod mojom težinom.
A i stijene bi mogle popustiti.
Pao bih s velike visine.
Veoma je strmo. Mogu se poslužiti užetom.
Privezat ću čvor i baciti ga.
Treba upasti u šupljinu.
Privezao sam čvor, nadam se da će izdržati.
Samo mi to preostaje.
Još jednom. Upadne li u pukotinu, ovo će upaliti.
Drži. Zaglavilo je u maloj pukotini.
Dobro, kaciga na glavu.
Pokušat ću se popeti.
Stijene su nesigurne i otpadaju.
Svaki moj potporanj otpada.
Još malo.
Dobro, na vrhu sam.
Možda i nisam toliko loš penjač.
Povući ću uže i nastaviti dalje.
Sad imam užasnu glavobolju.
Sad se sjećam.
Na većoj visini dobivamo manje kisika.
Zato imam glavobolju, osjećam vrtoglavicu i umor.
Toga se sjećam.
Kada se popnete na veću visinu, mijenja se kemija tijela.
No stanete li i pričekate,
tijelo će se polako prilagoditi rjeđem zraku
te tako možete izbjeći tegobe povezane s visinom.
Ponekad morate poslušati svoje tijelo.
No ponekad, u hitnom slučaju, morate ustrajati.
Nastavim li dalje da dođem do vrha i spustim se s druge strane,
brže ću doći do Joea.
No pitanje je hoću li to moći u ovakvom stanju.
Pričekam li ovdje, mogao bih se aklimatizirati,
no Joe me čeka i u opasnoj je situaciji.
No ponestaje nam vremena. Nemamo ga napretek.
Sad nisam toliko daleko od vrha.
Da ustrajem?
Ili da pričekam da se tijelo aklimatizira?
Sada nam ponestaje vremena i energije.
Moramo odlučiti.
Što ćete odabrati?
Iscrpljen sam, ali krećem dalje.
Popet ću se do vrha i spustiti niz drugu stranu da dođem do Joea.
Dobro.
Mislim na obitelj.
I na pilota.
Ovdje dobrano osjećam visinu.
Hladno mi je i premoren sam.
Samo tako. Hajde.
Beare … li me?
Da, ne razumijem te. Čekaj, idem na veću visinu.
Beare? Čuješ li me?
Da, Joe. Čujem te.
Slabo.
No razabirem što govoriš. Reci, kraj.
Približava mi se veliko biće.
Kako to misliš? O čemu je riječ? Kraj.
Imam… ogromno je.
Što da radim, Beare? Ti uvijek znaš što učiniti.
Čekaj, daj mi trenutak.
Umiri se, Joe. Bit će sve u redu.
Beare, razmisli.
Približava se, a ja sam zaglavio u zrakoplovu.
Ne mogu se sjetiti.
Trebam li se doimati većim i strašnim da ga uplašim?
Ili biti tiho, doimati se neznatnim,
nadati se da me neće smatrati prijetnjom i otići dalje?
Što da kažem Joeu? Brzo.
Požuri se, Beare. Bojim se.
Hajde, razmislite. Što učiniti prilikom napada divlje životinje?
Da se barem sjećam.
Požuri se, Beare. Približava se.
Što da učinim?
Dobro, Joe. Ovako ćeš postupiti.
Budi miran, bez prijetećih pokreta.
Nadaj se da te neće smatrati prijetnjom.
Dobro, bit ću tiho.
Nadam se da će otići. No požuri se, može?
Drži se, govori umirujućim glasom.
Ne gledaj ga u oči.
Približava se. Što da učinim, Beare?
Ne pali.
-Joe? -Beare!
Joe, reci nešto.
Joe.
Joe?
Joe, čuješ li me? Kraj.
Ne javlja se. Zaista se moramo požuriti.
Nadajmo se da je Joe dobro.
Čini se da je vrh ponad ove šiljate stijene.
Uski je klanac između ovog i onog šiljka.
Ovdje se mogu popeti do vrha.
No glava me ubija. Boli i kad otvaram oči.
Ne znam imam li dovoljno snage za penjanje.
Ovaj je teren mnogo strmiji.
Mnogo je opasniji i više riskiram.
No kraći je i vjerojatno brži.
Možemo pratiti i ovaj zavojiti i strmi put uz planinu
i nadati se da vodi preko vrha.
To je sigurniji put, ali vjerojatno i dulji.
Penjanjem bih brže stigao.
No tko zna vode li ovi putevi
do druge strane planine.
U redu. Ovaj put vodi prema vrhu, što je dobro.
No dugo traje. Ima mnogo zavoja.
Trošim vrijeme i energiju.
Glava mi puca.
Trebao sam dati tijelu vremena da se aklimatizira.
Sad se osjećam loše.
Zaista mi se vrti. To je zbog rijetkog zraka.
Što više budem išao, to ću se gore osjećati.
Vrti mi se.
To su znakovi visinske bolesti.
Tijelo mi se treba odmoriti.
To ću najlakše postići tako da se okrenem
i vratim do tunela.
Inače ovo neće dobro završiti.
Nadam se da Joe može još izdržati.
Moram se spustiti.
Nastavim li se penjati, umrijet ću.
Ako vam je teško disati…
boli vas glava, kašljete,
to vam priroda govori
da ćete, nastavite li, umrijeti.
Još sam prilično slab.
I vrti mi se.
Još me boli glava, ali osjećam se malo snažnije.
Čak i spust od 460 metara dat će vam više energije i kisika.
Osjećam to. Svakako se osjećam snažnijim.
Ovdje je gušći zrak.
Krenimo u tunele. Da, hajde.
Uđimo u tunele.
Ludo, zar ne?
Pogledajte, stara kaciga.
Stare čahure.
Možda je ovaj tunel služio kao stari bunker za vrijeme rata.
Pogledajte, stara, razbijena svjetiljka.
No još ima goriva u njoj.
Staklo je razbijeno. Da vidimo radi li.
Hajde, hajde.
Pogledajte. Plamičak.
No ne znam koliko će dugo izdržati.
Isključimo je, sad znamo da radi.
Barem imamo izvor svjetla.
Da svjetiljku iskoristimo na početku
da vidimo o čemu se radi
ili da je sačuvamo za slučaj nužde?
Pokušat ćemo se snaći u mraku,
a u slučaju nužde imat ćemo rezervu.
Imamo se čime poslužiti
i znamo da imamo svjetlo.
Što ćemo učiniti? Hoćemo li ući s upaljenom svjetiljkom?
Ili ćemo svjetiljku sačuvati?
I započeti u mraku.
Što ćemo učiniti?
Hoćemo li krenuti s upaljenom svjetiljkom ili je sačuvati?
Dobro. Sačuvat ćemo svjetiljku.
Ajme, unutra će biti mračno.
Ludo je koliko je mračno u ovim tunelima.
Ne znamo kojim putem ići.
Izgubite li se ovdje, nikad nećete izaći.
Trebamo dokučiti kuda krenuti.
Svaki put kad skrenemo, moramo to upamtiti.
Iskoristimo ove otpatke na podu.
Stare pločice.
Kada na njih stanete u mraku, svakako ćete to čuti.
Možemo oblikovati strelicu na svakom skretanju.
Skrenemo li ulijevo, oblikovat ćemo ovakvu strelicu.
Tako ćete u mraku, kada prođete preko nje,
čuti zvuk.
Gotovo poput Brailleova pisma.
Možemo sakupiti gomilu tih pločica,
staviti ih u naprtnjaču i iskoristiti ih.
No ne mogu ih mnogo nositi.
Mogu iskoristiti i uže padobrana.
Svaki put kad skrenemo ulijevo, privezat ćemo ovakvu petlju.
A čvor će označavati skretanje udesno.
No nisam siguran imam li dovoljno užeta
da dođem do kraja tunela.
Možemo iskoristiti uže i niz čvorova
ili pločice na podu.
Zeznuto je.
Kao i snalaženje u mraku.
Možemo odabrati samo jedno. Hajde, što ćemo učiniti?
Pločice će sjajno poslužiti.
Slijedim tunel kamo god vodio.
Čuje se jeka. Ima li koga?
Još jedan slijepi prolaz.
Možemo ići lijevo ili desno.
Možda je najbolje vidjeti u kojem se smjeru jeka duže čuje.
To znači da je tunel dulji.
Ima li koga?
Ovaj je kraći. Skrenut ćemo ulijevo.
Čekajte, ovdje je skretanje.
Ima li koga?
Mislim da možemo ići ovuda.
Moramo označiti kuda idemo.
Čekajte.
Što je to?
Nastavimo dalje. Malo ćemo se požuriti.
Moramo izaći odavde.
Ne želimo zaglaviti u tunelu s onime što smo čuli.
Moram paziti gdje hodam
za slučaj da naiđem na veliku rupu.
U ovim tunelima neprestano nailazim na skretanja.
O, Bože. Ovdje je mrkli mrak.
Posve sam dezorijentiran.
Čujete li to?
Zgazio sam nešto što je proizvelo ovakav zvuk.
Čujem trčkaranje oko nogu.
I gladan sam.
Pitam se je li ovo nešto što mogu pojesti.
Penje mi se po ruci.
Ponekad je dobro kad ništa ne vidite.
Osjećam ga.
Djeluje poput žohara sa svim tim nožicama,
a ima i čvrst oklop s gornje strane.
Mogu ga pojesti. I to je energija.
U ovoj ruci mislim da držim dvojenogu,
no ima mnogo čvrstog oklopa.
Pogledajte. Ogromna je.
I nju bih možda mogao pojesti.
Treba mi energije.
No instinkti mi govore da će mi od jednog insekta pozliti.
Ili od žohara ili od dvojenoge.
Gladan sam.
Što biste vi pojeli?
Da se barem sjećam.
Što mislite da mogu pojesti?
Dobro. Dvojenoga.
Ovime neću samo prezalogajiti, pojest ću glavno jelo.
Veoma je hrskava.
I puna je…
tekućina veoma neobičnih okusa.
Rado ću ih prepustiti tunelima.
Veoma sporo napredujemo u mraku.
Vrijeme je da upalimo svjetiljku, dobijemo malo svjetla
i pokušamo napredovati.
Čujete li to? Štakori.
Dobro.
Ovako je bolje.
Sad imamo svjetla.
Moći ćemo se brže kretati.
Pričekajte malo.
Osjećam se veoma loše od one dvojenoge.
Osjećam jak okus u želucu.
Tako je već 20 minuta.
Pričekajte.
Sad mi je bolje.
Mislim da tijelo tu dvojenogu nije htjelo u sebi.
Nastavimo dalje.
Pogledajte ovo.
Stara zahrđala vrata.
Da vidimo mogu li ih otvoriti.
Opa. Ovo je mjesto ludo.
Čekajte.
Ovdje je žica.
Vjerojatno je riječ o zamci.
I zato je vrijedilo sačuvati gorivo u svjetiljci.
A ako klopka još funkcionira…
Ne želim o tome ni razmišljati.
Pažljivo ću je prekoračiti.
Čini se da ispred ima svjetla. Da, ovdje.
Ovo je naš izlaz.
Dobro, ugasimo je.
Dobar je osjećaj vidjeti danje svjetlo.
Pogledajte ovu padinu.
Pilot, kapetan Raynor, zacijelo je negdje niže.
Ako se uspijem privezati za ove šipke,
moći ću se tako spustiti.
Dobro, drži. Zadovoljan sam. Idemo.
Ovo mi je poznato.
Moram ići polako i sigurno te tražiti sigurne potpornje.
Ajme.
U redu, mislim da je ovako dobro.
Nađimo zrakoplov. Zacijelo je blizu.
Ovdje je doista strmo.
Pogledajte. Rep zrakoplova.
Ondje ima još ostataka.
Eno i zrakoplova.
Ondje je. Joe!
U prilično je opasnom položaju na rubu litice.
Moram paziti da se ne prevrne.
Joe!
Kapetane Raynor!
Pogledajte ovo. Nešto je rastrgalo sjedalo.
Izgleda poput tragova kandži.
Ima znakova borbe. Ovdje je i krv.
Pruža se po cijeloj strani.
Gdje vodi?
I ovdje je.
Ova je krv već osušena.
Čini se da krv vodi ovuda.
No imamo problem,
još jedan trag vodi u suprotnom smjeru.
Vide se tragovi klizanja.
U blatu se vidi da je nešto krenulo u onom smjeru.
Teško je reći jesu li ovo otisci stopala.
No svakako su tragovi.
Joe!
Moramo pronaći kapetana Joea. To nam je prioritet.
Što mislite?
Da pratimo trag koji vodi onuda
ili da pratimo kapljice krvi koje vode ovuda?
Joe!
Nemamo mnogo vremena. Moramo brzo odlučiti.
Koji će nas put odvesti do Joea?
Dobro, pratimo ove kapljice krvi.
Još je jedna na krilu.
Pogledajte, još jedna kapljica.
Ima ih i ovdje.
Joe! Kapetane!
Pogledajte. Ondje je malena špilja.
Da sam ozlijeđen, pokušao bih ondje naći zaklon. Hajde, pođimo.
Još krvi.
Ovdje također.
Joe?
Joe.
Čovječe.
Pogledajte, nekakvo rebro.
To ne izgleda kao Joe.
Ovo nije dobro.
Čini se da se neću izvući s planine.
Hajde, vratimo se i pokušajmo opet.
Donosimo drukčije odluke dok ne spasimo kapetana Joea.
Krenimo pronaći vodu.
Hladno mi je i žedan sam.
Zaista trebam naći vodu.
No gdje ovdje naći vodu?
Nekad sam ovo znao.
Misli.
-Padamo! -Zacijelo smo udarili o nešto!
Da, sjećam se da sam bio u nesreći
u zrakoplovu koji je padao.
Pitam se što se dogodilo pilotu.
Da.
Ovo izgleda kao močvara.
Trebalo bi biti vode.
Tlo je sve više nalik močvari.
No problem je što je sve zaleđeno.
Ne mogu se probiti.
Da je mekše, mogao bih stiskanjem izvući tekućinu.
Možda potraga za vodom nije bila pametna ideja.
Nastavit ću je tražiti.
Ovo neće upaliti.
Sunce zalazi.
Sad mi je puno hladnije.
A još sam i gladan.
Mogu preživjeti nekoliko dana bez vode,
no neću dugo preživjeti ako se ne ugrijem.
Zaklon ili hrana?
Jedno je bitnije od drugog.
I ponestaje mi vremena.
Postaje zaista hladno. Zaista hladno.
Zaklon, dobra zamisao.
Ugrijat ću se.
Iskoristimo stabla.
Još bolje, ova srušena stabla.
Ovo se čini dobrim.
Gotovo je poput prirodnog zaklona.
No ne znam što ću s njime.
No imam neobičan osjećaj jer…
znam da su stabla dobar zaklon, ali…
gotovo je poput instinkta.
Znam da će mi poslužiti kao zaklon.
Možemo iskoristiti i padobran. Utoplit će me.
Idemo po njega.
Padobran i srušeno stablo.
Mislim da će upaliti.
Visoko ću ga ovjesiti.
Pričvrstit ću ga ovdje.
Zaklon je gotov.
Ipak će biti hladno.
Grančicama mogu pripaliti vatru.
Ovdje ću napraviti kameni zid.
On će odbijati toplinu.
Tako će biti još toplije.
Kako ovo znam?
Ne razmišljaj.
Samo radi.
Čini ono što se čini ispravnim. Dobro.
Kako ću pripaliti vatru?
Nemam žigice ni upaljač.
Ima mnogo suhe trave, što je dobro.
No moramo je nekako zapaliti.
Ovako je toplije.
Stvorit ćemo trenje.
Ima smisla. Znam kako ovo učiniti.
Uže padobrana privezat ću oko jednog kraja.
I petlju prebaciti preko ovog.
Poslužit će kao luk.
Da vidimo funkcionira li.
To mi treba da dobijem plamen.
Evo ga.
Toplina.
Odličan osjećaj.
Ugrijat ću si stopala.
Pogledajte.
Ovo sam ja.
A ovo mi je zacijelo obitelj.
Zato se moram vratiti kući.
U kampu ću se ugrijati, ali još trebam hranu i vodu.
Ožednio sam i gladan sam.
Što je bitnije?
Zaklon, dobra ideja. Ugrijat ću se.
Iskoristimo stabla.
Još bolje, srušena stabla poput ovog.
Ovo se čini dobrim.
Gotovo je poput prirodnog zaklona.
No ne znam što ću s njime.
No imam neobičan osjećaj jer…
znam da stabla dobro služe kao zaklon, ali gotovo instinktivno
znam da je ovo dobar zaklon.
Možemo iskoristiti i padobran.
Utoplit će me. Idemo po njega.
Padobran i srušeno stablo. Mislim da će upaliti.
Visoko ću ga ovjesiti.
Pričvrstiti ga ovdje.
Zaklon je gotov.
Ipak će mi biti hladno.
Grančicama mogu pripaliti vatru.
Ovdje ću napraviti kameni zid.
On će odbijati toplinu.
Tako će biti još toplije.
Kako ovo znam?
Ne razmišljaj, samo radi.
Čini ono što se doima ispravnim. Dobro.
Kako ću pripaliti vatru?
Nemam žigice ni upaljač.
Ima mnogo suhe trave, što je dobro.
No moram je nekako zapaliti.
Ovako mi je toplo.
Stvorit ćemo trenje.
Ima smisla. Znam kako ovo učiniti.
Uže padobrana privezat ću oko jednog kraja.
I petlju prebaciti preko ovog.
Poslužit će kao luk.
Da vidimo funkcionira li.
Mirno, bez stajanja. Strpite se.
Još malo. Ovako.
-Padamo! -Udarili smo o nešto!
Bio sam u zrakoplovnoj nesreći.
Pitam se je li pilot dobro.
Ugrijat ću si stopala.
Pogledajte.
Ovo sam ja.
A ovo mi je zacijelo obitelj.
Zato se moram vratiti kući.
U kampu ću se ugrijati,
ali još trebam hranu i vodu.
Ožednio sam i gladan sam. Što je bitnije?
Da, nešto je sigurno ondje. Pomaknulo se.
Gdje je? Pričekajte. Siguran sam da sam vidio nešto…
Možda mi se samo učinilo.
Čudno, no imam osjećaj
kao da me nešto gleda.
Možda jer sam udario glavom.
Možda nije ništa.
Ne nalazim hranu.
I postaje hladnije. Sunce zalazi.
Još sam žedan i gladan. Treba mi i zaklon.
Najprije moram mokriti.
Hrana je pametna ideja. Hrana daje energiju.
A trenutačno mi je ponestaje.
No ne znam što je ovdje jestivo.
Možda ovi izdanci.
Ovo nije jestivo.
Kod podnožja stabla instinkt mi govori da kopam,
no problem je što je sve zaleđeno.
Ne mogu ovdje kopati.
Ne mogu do ličinaka ni crva.
Nema izdanaka na stablima. Ovo je teško.
Ne nalazim hranu.
Kao da se vrtim u krug.
Hladno mi je.
I ponestaje mi energije.
Ne mogu naći hrane ni vode
i postaje mi zaista hladno.
Sunce zalazi i temperatura se spušta.
Moram se utopliti.
No sada nemam snage za to.
Previše sam dezorijentiran da nastavim.
Počnimo iznova i pokušajmo s nečim drugim.
Zatim možemo krenuti
i pokušati dokučiti kamo dalje.
Pokušajmo iznova.
Imam bočicu vode, no prazna je.
Nemam hrane ni šator.
Imam samo laganu jaknu, a ovdje je izrazito hladno.
Hoćemo li tražiti hranu, zaklon ili vodu?
Što će mi najviše trebati?
Mrači se. Veoma je hladno.
I ponestaje mi energije.
Hajde, brzo.
Hrana je pametna ideja. Hrana daje energiju.
A trenutačno mi je ponestaje.
No ne znam što je ovdje jestivo.
Možda ovi izdanci.
Ovo nije jestivo.
Kod podnožja stabla instinkt mi govori da kopam,
no problem je što je sve zaleđeno.
Ne mogu ovdje kopati.
Ne mogu do ličinaka ni crva.
Nema izdanaka na stablima. Ovo je teško.
Ne nalazim hranu.
Kao da se vrtim u krug.
I hladno mi je.
Ponestaje mi energije.
Ne mogu naći hranu
i postaje mi zaista hladno.
Sunce zalazi i temperatura se spušta.
Moram se utopliti.
Osjećam se veoma dezorijentirano.
Da se barem mogu sjetiti što učiniti.
Veoma mi je hladno i žedan sam. Što da sad učinim?
Počnimo iznova s novom strategijom preživljavanja.
Hrana je pametna ideja. Hrana daje energiju.
A trenutačno mi je ponestaje.
No ne znam što je ovdje jestivo.
Možda ovi izdanci.
Ovo nije jestivo.
Kod podnožja stabla instinkt mi govori da kopam,
no problem je što je sve zaleđeno.
Ne mogu ovdje kopati.
Ne mogu do ličinaka ni crva.
Nema izdanaka na stablima. Ovo je teško.
Ne nalazim hranu.
Nemam energije ni snage.
Sunce zalazi i temperatura se spušta.
Mislim da mogu preživjeti nekoliko tjedana bez hrane,
no svega nekoliko dana bez vode.
A sad sam silno žedan.
Vratimo se i potražimo vodu.
Zatim ćemo se moći kretati
i dokučiti gdje smo.
Hajde, krenimo.
Voda se uvijek slijeva nizbrdo. Krenimo dolje.
Tlo je sve više nalik močvari.
To znači da ima vode.
Oho, led.
Led znači da imamo vode.
Ponesimo ga do posude uz vatru.
Dobit ću vodu.
Sada ću je imati u izobilju. To je dobro.
Veoma je hladan, pa ću ga staviti u naprtnjaču.
Neće se otopiti.
Ovaj će led biti za poslije.
No ovdje se širi neki gadan smrad.
Dolazi odande.
Pogledajmo.
O, Bože, pomirišite.
Nešto se raspada.
Pogledajte. Nekakva lešina.
Neobično. Prekrivaju je grane.
Kao da…
ju je netko ili nešto ovamo dovuklo, a zatim pokušalo zaštititi.
Izgleda kao medvjeđe krzno.
Velika se razderotina proteže cijelom dužinom.
Nešto je zasigurno ovdje.
Nešto veliko,
no na lešini možda još ima hrane.
A i krzno mogu iskoristiti da se ugrijem.
No moram imati na umu da je ono što je ubilo ovo biće
zasigurno jače od mene.
Uzet ću malo mesa, odvojiti krzno
i maknuti se odavde.
Bravo. Imamo hrane.
Imamo zaklon. I ovdje se otapa voda.
Sad je ovo druga stvar.
Zrakoplov pada!
Na vrijeme sam skočio, padam među stabla.
Kakav je to zvuk?
Hej!
Pogledajte.
Vuk! Bježimo!
Nisam brži od njega.
Pokušajmo mu pobjeći u šumi.
Ili krenimo prema planini.
Što čekate? Brzo! Odlučite.
Možda mu možemo zapriječiti ulaz.
To!
Ovuda nećeš proći.
Otišao je. Idemo.
Pogledajte ovo.
Čini se da ovi tuneli vode u planine.
Upomoć. Javi se.
To je radio.
Javi se.
-Halo? Čuješ li me? -Da, zdravo.
Halo? Čuješ li me?
Beare? Hvala Bogu. Živ si.
Slušaj, treba mi tvoja pomoć.
S druge sam strane planine, ondje gdje si iskočio.
Ne mogu se pomaknuti. Bojim se da će se zrakoplov prevrnuti.
Može, ali imamo problem.
Izgubio sam pamćenje. Ne sjećam se što se dogodilo.
Ne sjećam se ni tko sam.
Kraj.
Zacijelo si udario glavom.
Da, mislim da imam amneziju. Kraj.
Daj, stari. Ti si Bear Grylls.
Pustolov si.
Neću dugo izdržati ovdje.
Ovako,
iznad sam linije krošanja.
Doći ću po tebe.
Drži se.
Drži se, možeš ti to.
Naći ćemo te.
-Dobro, Beare. -Odjavljujem se.
Sad nas čeka odluka.
Pokušat ćemo naći kapetana.
Ili ćemo ići direktno preko planine
ili ćemo proći jednim od ovih tunela
i nadati se da vode kroz planinu,
što bi nam poslužilo kao dobar prečac.
Obje su opcije opasne.
Na planini će nam biti hladno, bit ćemo izloženi
i put će nas iscrpiti.
No moći ćemo komunicirati radijem.
Ondje će funkcionirati.
No u tunelima nas čeka tišina,
ondje nema signala.
No bit ćemo zaštićeniji od loših vremenskih uvjeta
i put bi mogao biti izravniji.
Odluka je teška, no vrijeme curi. Što vi mislite?
Tuneli ili put preko planine?
Hladno mi je i žedan sam.
Zaista moram naći vodu.
No gdje ovdje naći vodu?
Nekad sam ovo znao.
Misli.
Padamo!
Udarili smo o nešto!
Da, sjećam se da sam bio u zrakoplovu
koji je padao.
Pitam se što se dogodilo pilotu.
Da.
Ovo izgleda poput močvare.
Trebalo bi biti vode.
Tlo je sve više nalik močvari.
No problem je što je sve zaleđeno.
Ne mogu se probiti.
Hladno je, zaista hladno.
Nastavit ću tražiti vodu.
Sunce zalazi i sad mi je mnogo hladnije.
Tlo je posve zaleđeno.
Led.
No zbog njega će mi biti hladno, hladnije nego dosad.
I kako da ga popijem?
Mogu preživjeti više dana bez vode,
no neću dugo izdržati ako se ne utoplim.
Možda sam trebao…
Možda smo trebali tražiti zaklon.
Hladno je.
Hladno.
Trebao sam drukčije postupiti.
Ne mogu naći hranu
ni vodu, a postaje mi sve hladnije.
Moram se utopliti.
Da se barem mogu sjetiti što je najbitnije
da bih preživio na ovakvom mjestu.
Previše je hladno da bih dovršio misiju.
Počnimo iznova s novom strategijom preživljavanja.
Pokušamo li s drugom opcijom, možemo se nastaviti kretati
i zatim odrediti našu lokaciju.
Hrana je pametna ideja. Hrana daje energiju.
A trenutačno mi je ponestaje.
No ne znam što je ovdje jestivo.
Možda ovi izdanci.
Ovo nije jestivo.
Kod podnožja stabla instinkt mi govori da kopam,
no problem je što je sve zaleđeno.
Ne mogu ovdje kopati.
Ne mogu do ličinaka ni crva.
Nema izdanaka na stablima. Ovo je teško.
Ne nalazim hranu.
Silno sam žedan.
Ponestaje mi energije.
Ne mogu naći hranu.
I postaje mi zaista hladno.
Sunce zalazi i temperatura se spušta.
Trebali smo najprije potražiti vodu, a ne hranu.
Pokušajmo naći vodu prije negoli se smrači. Hajdemo.
Zatim možemo krenuti
i pokušati dokučiti kamo dalje.
Vidim niz ovu padinu.
Otprilike 20 metara dalje je litica.
Pokušat ću pažljivo prijeći.
Poslužit ću se cepinom.
Pokušat ću napraviti male izbočine.
Raspoređujem težinu između cepina
i obaju stopala.
Hajde, umiri se. Mirno.
Usredotoči se.
Onuda se nipošto neću vratiti.
Dug je put do dolje.
Nemamo više kamo. Velike su padine sa svih strana.
Ovdje se nikako ne mogu popeti, pogledajte.
Pogledajte. Još jedan tunel.
Pogledajte, stepenice koje se spuštaju u planinu.
Pitam se vode li do tunela koje smo vidjeli.
Ima li koga?
Izgleda prilično jezivo.
No to nam je jedini put.
Izgubit ćemo signal ovdje,
no nadam se da će me ovaj put dovesti do Joea.
Nađimo mjesto da se odmorim.
Dat ću tijelu nekoliko sati da se aklimatizira
kako bih se osjećao snažnije.
Krenimo do onih stijena.
Ovdje ću sjesti i pričekati.
Dobro.
Svakako je dobro stati i odmoriti se.
Kada se riješim glavobolje i ne bude mi mučno,
moći ćemo krenuti i nastaviti se penjati.
Malo sam se odmorio.
Zapravo, osjećam se malo bolje.
Sad je vrijeme da ustrajem.
Popet ću se do vrha i spustiti s druge strane. Hajde.
Vrijeme curi, a Joe treba našu pomoć. Hajdemo.
Joe, pažljivo me slušaj.
Što god ti prijetilo,
moraš dati do znanja da si ti glavni, ti si šef.
Ne znam. Mogu ga napasti nečime.
Uspostavi kontakt očima. Agresivno se kreći.
Ispruži ruke.
Laj, viči, naređuj. Čuješ li me?
Dobro, Beare, pokušat ću.
Gubi se odavde!
Lupaj po svemu. Udari trup zrakoplova nogom.
Čuješ li me? Kraj.
Miči se! Pokret!
Makni se od mene!
-Ne znam pali li. -Gubi se!
Hajde, Joe.
Joe?
Halo? Još si ovdje?
Upalilo je.
Čini se da odlazi.
Bravo, Joe. Bravo.
Misliš da je otišao, no pripazi.
Gotovo sam na vrhu planine.
Kad ga prođem,
moći ću te vidjeti, no drži se.
-Samo jako. Dolazimo, Joe. -Dobro. Hvala, Beare.
Odjavljujem se.
Hajde. Krenimo.
Čini se da je vrh ponad ove šiljate stijene.
Uski je klanac između ovog i onog šiljka.
Ovdje se mogu popeti do vrha.
Ovaj je teren mnogo strmiji.
Mnogo je opasniji i više riskiram.
No kraći je i vjerojatno brži.
Možemo pratiti i ovaj zavojiti i strmi put uz planinu
i nadati se da vodi preko vrha.
To je sigurniji put, ali vjerojatno i duži.
Počet ćemo gubiti danje svjetlo,
a zatim će biti nemoguće naći Joea.
Ne smijemo tratiti vrijeme.
Ovo će biti pravi uspon.
Svakako valja staviti kacigu.
Ovdje je nastao uski prolaz,
a bočne se strane sužavaju.
Pokušat ću se nogama odgurivati od jedne strane.
I leđima od druge.
Naporno je zbog rijetkog zraka.
Hajdemo.
Možemo mi to.
Dug je uspon do vrha prolaza.
Odavde imam još malo do vrha.
Vrh planine, pogledajte.
Prvi put mogu vidjeti drugu stranu.
Pokušajmo dobiti signal.
Baterija je slaba.
O, ne. Odmah se ugasio.
Barem smo stigli do vrha.
Sad se moramo spustiti
i pokušati naći olupinu.
I potražiti Joea.
No izgledat će poput točkice.
Počnimo se spuštati.
Ovo će biti pravi uspon. Svakako valja staviti kacigu.
Ovdje je nastao uski prolaz,
a bočne se strane sužavaju.
Pokušat ću se nogama odgurivati od jedne strane.
I leđima od druge.
Naporno je zbog rijetkog zraka. Glava mi puca.
Osjećam se užasno.
Neprestano me hvata vrtoglavica.
Visinska bolest. Sjećam je se.
Možda smo trebali stati i pokušati se aklimatizirati.
Pokušat ću nastaviti.
Mogu ja to.
Dug je uspon do vrha prolaza.
No ponestaje mi snage.
Znam da je to zbog penjanja
i sve rjeđeg zraka.
No opasno je, pogriješim li sad,
past ću i poginuti.
Ponekad moramo biti razboritiji
i znati kada ustrajati,
a kada stati,
pripremiti se i opet krenuti.
Kanim li preživjeti, moram se vratiti.
Treba mi više kisika, rjeđi zrak i niža visina.
Trebao sam dati tijelu nekoliko sati da se aklimatizira.
Vratimo se do ulaza u tunel.
Pokušajmo tim putem.
Joe će morati još malo pričekati.
Dobro.
Natrag do tunela.
Dobro. Ovaj put vodi prema vrhu, što je dobro.
No dugo traje. Ima mnogo zavoja.
Trošim vrijeme i energiju.
Sad sam na planini.
I premoren sam.
Na kraju sam puta i eno vrha. Hajdemo.
Vrh planine, pogledajte.
Prvi put mogu vidjeti drugu stranu.
Pokušajmo dobiti signal.
Baterija je slaba.
O, ne. Odmah se ugasio.
Barem smo stigli do vrha.
Sad se moramo spustiti
i pokušati naći olupinu.
I potražiti Joea.
No izgledat će poput točkice.
Počnimo se spuštati.
Moram naći zrakoplov.
Zacijelo je blizu.
Ovdje je zaista strmo.
Pogledajte. Rep zrakoplova.
Ondje ima još ostataka. Blizu smo.
Eno i kokpita. Na rubu je litice.
Hej! Čuješ li me?
Beare?
Beare, ovdje sam!
Jesi li dobro, Joe?
Zaglavio sam u zrakoplovu i…
Kad se pomaknem, pomiče se i on.
Domislit ću se nečeg. Drži se.
Poslužit ću se užem. Privezat ću ga oko stijene.
Spustit ću se i dokučiti kako doći do njega.
Spuštam se do tebe.
Bez naglih pokreta, Joe.
Dobro, požuri se.
Izbavit ću te.
Posljednji je dio olupine 15 metara niže.
Kako ćemo ga dići gore?
Ili ću mu dobaciti uže
da se sam priveže i pokušati ga podići
ili ću se ja spustiti dolje da mu pomognem,
no u tom bi slučaju bilo teže popeti se s njime.
Zrakoplov bi svakog trenutka mogao pasti.
Da se spustim i pokušam ga izvući na sigurno
ili da mu samo dobacim uže i navodim ga prema gore?
Joe, bacit ću ti uže.
-Dobro. -Pokušaj ga uhvatiti.
-Ispruži ruku. -Dobro.
Bacam za jedan, dva, tri!
Dobro je!
Dobro, omotaj ga oko sebe i pričvrsti karabiner.
-Joe, jesi li privezan? -Da. Povuci me.
Dobro, morat ćeš otpustiti pojas.
-Dobro. -I izvuci se. Držim te, dobro?
Jedan…
-dva… -Da.
Tri. Kreni.
Držim te.
Moja glava.
-Dobro si, Joe? -Da, Beare.
Povuci me gore.
Da.
-Hvala Bogu, stari. -Nastavi se penjati.
Bravo.
-Ovo je bilo tijesno. -Bilo je tijesno.
Bilo je tijesno.
Kakva eksplozija.
Vratila mi je sjećanja.
Da? Možda.
Sjećam se svoje obitelji.
Sjećam se i…
da si oduvijek bio loš pilot.
Znam točno što moramo učiniti.
Moramo slijediti onu dolinu.
-Vidiš ona stabla? -Da.
To znači da ima hrane i vode,
a nakon što se spustimo do doline, bit će i ljudi.
Super! Idemo.
Idemo ovuda.
Usput, koja te to životinja napala?
Ne znam, no ne želim saznati.
Ako ste dovoljno hrabri da se vratite ili počnete iznova,
propustili ste mnoge pustolovine i misterije u tunelima.
Tko zna, možda čak i naiđete na ono biće.
Budite na oprezu.
Spustit ću se do tebe, Joe.
Još šest metara.
Ne ljuljaj se.
Mislim da zrakoplov pada.
Znam. Privezat ću te za uže.
Dobro.
Sad si pričvršćen.
Posegni jednom rukom.
-Dobro. -A lijevom povuci pojas.
-Spreman? Jedan, dva tri. -Dobro.
Kreni. Držim te.
Doslovno u zadnji čas.
-Kapetan Raynor, naravno. -Da.
Sjećam se.
-Hvala Bogu, stari. -Sjećam se svega.
-Da? -Sjećam se pada.
-Da. -I svoje obitelji.
I znam što učiniti da se maknemo odavde.
Nećemo ići onuda, ići ćemo poprijeko.
Vidiš one planine?
Možemo ih pratiti do doline.
Pri dnu ćemo prije ili kasnije naići na ljude.
-Dobro. -Krenimo ovuda.
Usput, koja te to životinja napala?
Ne znam, no ne želim saznati.
Ako ste dovoljno hrabri da se vratite ili počnete iznova
propustili ste mnoge pustolovine i misterije u tunelima.
Tko zna, možda čak i naiđete na ono biće.
Budite na oprezu.
Upalimo je.
Da vidimo koliko će dugo izdržati.
Uđimo.
Mrzim štakore.
Ovdje osjećam povjetarac na licu.
Dolazi iz ovog tunela.
A ako ima povjetarca,
znači da odnekud i dolazi.
Pratit ću ga i nadati se da će nas voditi
kroz planinu.
Opa, pogledajte ovo.
Stepenice koje vode u visinu dokle god pogled seže.
Ovaj put ne vodi nikuda.
No u ovom tunelu osjećam povjetarac.
Da pratim stepenice
ili da idem ovim tunelom i pratim povjetarac?
Nisam siguran koliko nam vremena preostaje sa svjetlom.
No tko zna kamo vode stepenice.
Koji će nas put dovesti do Joea?
Dobro, krećemo gore.
Nadajmo se da ovaj put vodi kroz planinu.
Čini mi se kao da vodi samo prema gore.
Možda ćemo na vrhu imati radijski signal.
Nisam očekivao da ću se toliko dugo penjati uz stepenice.
Nadam se da Joe može još izdržati.
Hajdemo.
Ovome nema kraja.
Sad itekako osjećam visinu.
Čini se da ispred ima svjetla.
Da, ovdje.
Pogledajte, vodi prema van.
Danje svjetlo.
Pogledajte ovo.
Velika padina,
no mislim da smo prošli tri četvrtine uspona.
Pokušajmo se popeti do vrha.
Dobro, poslužit ćemo se čvorovima na užetu.
Dobro, hajdemo.
Čujem trčkaranje na tlu.
Upravo sam nešto udario.
Miševi ili štakori.
Dobro, pruža se ovuda.
Ili ovuda.
Osjećam lagani povjetarac koji prolazi ovuda.
Vjerojatno je bolje da idemo ovuda.
Na prvom skretanju idemo desno.
Krećemo. Jedan čvor preko ramena.
Dobro.
Sad itekako osjećam vjetar.
Vjetar od nekuda dolazi. Zacijelo postoji neki otvor,
a to i tražim, neki otvor
koji vodi do druge strane planine.
Ovdje je još jedan kraj.
Dobro, skretanje.
Ili lijevo ili desno. Odakle dolazi vjetar?
Osjećam lagani povjetarac koji dolazi odavde.
Dobro, lijevo. To je petlja.
Krenimo ovuda.
Zatim ćemo krenuti ovuda i desno u ovaj tunel.
Možda ćemo imati više sreće ovdje.
Dobro, krećemo ovuda.
O, ne, to nije dobro.
Moramo držati oči otvorene i biti na oprezu.
Svjetiljka počinje trnuti. Hajde.
Posve je utrnula.
Dalje ne možemo sa svjetlom.
Dobro, evo žohara.
Ovako.
Žohar ima okus kao da je živio u ovom tunelu
veoma dugo.
Dobio sam malo energije za nastavak. Hajdemo.
Sporo napredujemo u mrklom mraku.
Mislim da je vrijeme da iskoristimo svjetiljku,
upalimo je i pokušamo napredovati.
Čujete to?
Štakori.
Dobro.
Tako je bolje.
Sad imamo svjetlo
i moći ćemo ubrzati ritam
i pokušati proći. Hajdemo.
Moj želudac.
To je zbog dvojenoge.
Ima veoma jak okus. Neprestano mi navire žuč.
Čekajte, čekajte.
Bolje je kad je vani.
Nastavimo dalje.
Stara vrata.
Ovo je mjesto ludo.
Ovo je stara kanta ili nešto slično.
Zapravo, možda je kaciga.
No poslušajte ovo.
Čuje se jača jeka.
Ovo više nalikuje na komoru nego na tunel.
Dobro.
Što je to?
Moja glava.
Zacijelo sam aktivirao neku klopku.
Sjećanje mi se vratilo.
Noga mi je zaglavila.
Neću brzo stići do kapetana Joea.
Čini se da ću neko vrijeme biti zatočen ovdje.
Danje svjetlo.
Kakav melem za oči.
Čini mi se da sam dugo bio zaglavljen.
Osjećam se tako slabo.
Dugo se nisam kretao
i noga mi se nije posve oporavila.
Eno zrakoplova.
Ondje je niže. Na rubu je litice.
Kapetane.
Joe.
O, ne, zakasnili smo.
Joe!
Gdje je Joe? I je li dobro?
Kapetane Raynore!
Razmišljam o tome što bi se dogodilo
da se nisam spotaknuo o onu žicu.
No možemo se vratiti ili početi iznova i pokušati opet.
Odlučimo drukčije ovog puta
jer dok ne spasimo kapetana Joea, nikad nećemo odustati.
Dobro, idemo ovuda.
Još je jedan trag ovdje.
Nešto je prevrnulo onaj kamen.
Ovdje je trava nagažena.
Nešto je zasigurno gore.
To je biće koje je oštetilo
ostatke kokpita.
Moram biti na oprezu.
-Beare? -Da.
Žao mi je.
-Joe! -Mislio sam da si luda životinja.
O, moj Bože. Luda životinja?
Da, otjerao sam je, ali još je ovdje.
Znači, moramo dalje.
Joe.
Kapetan Raynor. Sad te se sjećam.
Naravno.
Najsnažniji si čovjek kojeg znam. I najgori pilot.
Lijepo te vidjeti.
Živ si.
Dobro, vratilo mi se pamćenje i sjećam se svoje obitelji.
U planinama smo, što je loše.
Moramo se spustiti do doline.
-Vidiš ono niže? -Da.
Ono zelenilo i stabla?
Šuma znači da ima resursa, zaklona, vode i hrane,
a kad se spustimo do doline,
pratit ćemo je i potražiti ljude.
-Dobro, onda idemo. -Jesi li spreman?
-Uvijek, prijatelju. -Dobro si?
Još smo na strmom terenu, polako.
Tako, bravo.
Bravo. Spretno ste primijenili svoje vještine preživljavanja.
Brzo će nas spasiti.
No kakva je ono bila životinja?
Da počnemo iznova?
Ili da se vratimo i donesemo drukčije odluke
da to saznamo?
Prijevod titlova: Tajana Pribil